Справа №359/11613/25
Провадження №2/359/1955/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2026 р.           м. Бориспіль 
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді    Чирки С.С.,
при секретарі судового засівання   Кривохижі О.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 21.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №101137389, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 7 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. В подальшому право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Діджи Фінанс» просить суд стягнути з ОСОБА_1 понесені судові витрати та суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 33530,00 грн. 
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 01 травня 2026 року, вирішено проводити заочний розгляд справи. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав заяву у якій просив проводити розгляд без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 21 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про споживний кредит №101137389, відповідно до якого ОСОБА_1 мав отримати кредит в сумі 7 000,00 грн. та у строк до 21.07.2021 року повернути його зі сплатою відсотків за користування його користуванням. 
Відповідно до п.1.3 Договору кредит надається загальним строком на 30 днів з 21.06.2021 року.
Комісія за надання кредиту 1330,00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору).
Відповідно до п.1.5.2 договору, проценти за користування кредитом 4200 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Згідно п. 1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням 29012326 від 21.06.2021 року.
Згідно з розрахунком заборгованості наданої позивачем, заборгованість ОСОБА_2 становить 33530,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. - сума кредиту, 25200,00 грн. - сума процентів за користування кредитом та 1330 грн. комісія за видачу кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами ст.1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, в передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із непогашеної суми тіла кредиту в розмірі 7000,00 грн.
Таким чином, заборгованість відповідача за комісією та тілом кредиту по вказаному договору становить 8330,00 грн. (7000 + 1330) і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.
За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст.1048та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою і відповідачем кредитного договору від 21 червня 2021 року дана фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, а остання зобов`язувалась повернути наданий кредит в повному обсязі у визначений договором строк до 21 липня 2021 року.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст.1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 21 липня 2021 року.
Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування.
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 22 липня 2021 року по 19 вересня 2021 року, є безпідставними та задоволенню не підлягають.
За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що у відповідача виникли зобов`язання за відсотками за кредитним договором №101137389 від 21 червня 2021 року в розмірі, що становить 4200,00 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
30 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи-Фінанс» укладений договір про відступлення прав вимоги №09Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи-Фінанс» право вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і боржниками.
Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №09Т від 30 вересня 2021 року до ТОВ «Діджи-Фінанс» перейшло право вимоги доОСОБА_2 за кредитним договором №101137389 від 21.06.2021. 
Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору про споживчий кредит між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Вказане товариство, правонаступником яких у зобов`язанні є ТОВ «Діджи-Фінанс», належним чином виконувало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором.
Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував, то суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2  на користь ТОВ «Діджи-Фінанс»заборгованість за кредитним договором №101137389 від 21.06.2021 рокув розмірі 12530,00 грн., яка складається із сума заборгованості за основною сумою боргу, сума заборгованості за відсотками та комісією.
Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити.
За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвокат та визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Встановлено, що ТОВ «Діджи Фінанс» понесло витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень. Вказана обставина підтверджується договором про надання правничої допомоги №42649746 від 05 травня 2025 року, додатковою угодою від 29.07.2025 року до договору про надання правової допомоги №101137389, актом про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 29.07.2025 року, з якого слідує, що вартість наданих послуг становить 5000 грн. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір».
Ціна позову, визначена позивачем сумою стягнення 33530,00 грн.
Оскільки, суд частково задовольняє вимоги – на суму 12530,00 грн., що становить 37,36% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 905,00 грн. витрат на сплату судового збору та 1868,47 грн. витрат на правовому допомогу.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 610, 625, 638, 639, 1054, 1077 ЦК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», код ЄДРПОУ 42649746, місцезнаходження: м. Київ, вул.Авіаконструктора І.Сікорського, 8 заборгованість за кредитним договором в розмірі 12530 грн., судовий збір в розмірі 905 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1868,47 грн. 
В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 08 травня 2026 року.

Суддя Чирка С.С.