Справа № 127/34352/25 
Провадження № 33/801/473/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Голота Л. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.
розглянувши апеляційну скаргу представника Вінницької митниці Вихристюк Валерії Дмитрівни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2026 про закриття провадження у справі № 127/34352/25 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченої частиною першою статті 483 Митного кодексу України, -

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2026 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 483 МК України, закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.
Як зазначено в постанові суду, відповідно до протоколу порушення митних прави  ОСОБА_1 , як декларант, вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу (як підстави для переміщення товарів) документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості переміщуваного товару. Зокрема, до митного оформлення за електронною митною декларацією (далі – ЕМД) від 19.06.2024 № 24UA401020032807U7 реєстраційні документи на товар – транспортний засіб марки Volkswagen моделі Tiguan VIN – НОМЕР_1 – наданий рахунок-фактуру № 2115 від 28.05.2024, згідно з яким заявлена фактурна вартість переміщуваного транспортного засобу складає 46000 норвезьких крон, що складає 174606,8 грн. Однак, згідно з повідомленням директорату Королівства Норвегія від 28.05.2025 за № 25/08195-5 транспортний засіб марки Volkswagen моделі Tiguan VIN – НОМЕР_1 був проданий за 49600 норвезьких крон.
Не погоджуючись із постановою суду, представником Вінницької митниці Вихристюк В.Д. подано 22.04.2021 апеляційну скаргу (вх. № 38873), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України та накласти на неї стягнення у виді : штрафу в розмірі 188271,68 грн, що становить 100 % вартості товару безпосереднього предмету порушення митних правил – транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, VIN-код НОМЕР_1 ; конфіскації безпосереднього предмету порушення митних правил – транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, VIN-код НОМЕР_1 .
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що відповідно до листа Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України від 16.06.2025№ 26/26-04/7/1369 направлено лист Митного та податкового директорату Королівства Норвегія від 28.05.2025 № 25/08195-5 (вх Держмитслужби від 28.05.2025№ 14865/11/26), повідомлено, що транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, VIN-код НОМЕР_1 , був проданий за 49600 норвезьких крон та про неможливість знайти експортну декларацію на даний транспортний засіб; електрона митна декларація від 19.06.2024 № 24UA401020032807U7 містить неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості, а саме рахунок-фактуру від 28.05.2024.
28.05.2026 до Вінницького апеляційного суду надійшли додаткові пояснення (вх № 6806/26-вх) Фарафон К.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , а також заява про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та її захисника. 
Представник Вінницької митниці Вихристюк В.Д. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
ОСОБА_1 та її захисник Фарафон К.І. у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи. 
Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (частина шоста статті 294 КУпАП). 
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Закриваючи провадженні у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що протокол про порушення митних не містить деталізації та розкриття поняття «документу, що містить неправдиві відомості» у розрізі конкретних обставин справи. Інформація, яка була отримана митними органами України від Податкового директорату Королівства Норвегія, містить відомості лише про загальну суму 49600 норвезьких крон, однак не розкриває складових цієї суми. ОСОБА_1 надіслала на адресу Вінницької митниці пояснення, до якого додала копію листа іноземної компанії «ILIA AS», де було наведено уточнення опису вартості транспортного засобу і зазначено складові його вартості. Також з наданих суду матеріалів випливає, що відповідна декларація Податковим директоратом Королівства Норвегія митним органам України надана не була у зв`язку з її відсутністю.
Суд апеляційної інстанції, оцінивши аргументи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки висновки суду першої інстанції зроблені за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з таких підстав. 
Згідно із статтею 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність (частина перша статті 458 МК України).
Відповідно до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП та статей 486, 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Відповідно до частини першої статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. 
Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або ж перевізник подає митному органу документи та відомості, необхідні для митного контролю, передбачені статтею 335 МК.
Відповідальність за статтею 483 МК України настає за переміщення, або дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Притягнення особи до відповідальності за частиною 1 статті 483 МК України можливе лише за умови доведення сукупності всіх елементів складу адміністративного правопорушення, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторін, а також наявності умислу на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, серед іншого, шляхом подання документів, що містять неправдиві відомості.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, що містять неправдиві відомості, щодо товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/ або одержувача, тощо.
Суб`єктивна сторона частини першої статті 483 МК України передбачає умисел, тобто винна у скоєнні правопорушення особа чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України чи вивезти з України з порушенням встановленого порядку.
Таким чином, правопорушення, передбачене частиною першою статті 483 МК України може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, - містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.
Для притягнення до відповідальності за статтею 483 МК України необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 3.06.2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).
При цьому, що стосується використання документів, то суд враховує, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Тобто ті, що подаються митному органу на кордоні та є підставою для пропуску товару на митну територію України.
Отже, відповідальність за частиною 1 статті 483 МК України настає за активні дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, у тому числі шляхом подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо істотних умов такого переміщення, або документів отриманих незаконним шляхом.
Суд першої інстанції закриваючи провадженні у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, правомірно виходив з того, що у справі відсутні докази, які б свідчили про наявність умислу у діях ОСОБА_1 на вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 481 МК України, тобто ознак суб`єктивної сторони інкримінованого правопорушення. Інформація, яка отримана митними органами України від Податкового директорату Королівства Норвегія, містить відомості про загальну суму 49600 норвезьких крон, однак не розкриває складових цієї суми. ОСОБА_1 надіслала на адресу Вінницької митниці пояснення, до якого додала копію листа іноземної компанії «ILIA AS», де було наведено уточнення опису вартості транспортного засобу і зазначено складові його вартості /а. с. 38/. Будь-яких посилань на інші належні та достатні докази, які б підтверджували вартість даного транспортного засобу (чи складові його вартості) митним органом не наведено. Як зазначено у згаданому листі Митного та податкового директорату Королівства Норвегія, експортна декларація на транспортний засіб відсутня. 
Сукупність наявних у справі доказів не доводить винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом. Натомість ці докази допускають альтернативне, логічне та документально підтверджене пояснення обставин справи, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 483 МК. 
Суд звернув увагу на те, що у справі відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 надала митному органу підроблені документи чи документи одержанні незаконним шляхом (висновки експертизи, показання свідків, вирок суду), які б доводили її вину у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідальність за порушення митних правил має індивідуальний характер, а тому покладення такої відповідальності можливе лише за умови доведення вини конкретної особи. При цьому, відповідно до усталеної судової практики, сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відсутність доведеного умислу на приховування товару від митного контролю у діях ОСОБА_1 виключає наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України. Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні матеріалів справи і відповідають вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що відповідно до листа Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України від 16.06.2025 № 26/26-04/7/1369 направлено лист Митного та податкового директорату Королівства Норвегія від 28.05.2025 № 25/08195-5 (вх Держмитслужби від 28.05.2025№ 14865/11/26), та повідомлено, що транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель TIGUAN, VIN-код НОМЕР_1 , був проданий за 49600 норвезьких крон та про неможливість знайти експортну декларацію на даний транспортний засіб; електрона митна декларація від 19.06.2024 № 24UA401020032807U7 містить неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості, а саме рахунок-фактуру від 28.05.2024, апеляційний суд, з огляду на встановлені у справі обставини, не вважає достатніми для скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого порушення митних правил, оскільки зібрані у справі докази не підтверджують наявність умислу ОСОБА_1 на вчинення порушень митних правил, передбачених частиною першою статті 483 МК України. 
Митним органом не надано договір купівлі-продажу з деталізацією складових ціни, не спростовано інформаційний лист іноземної компанії «ILIA AS», та не доведено, що вся сума 49600 норвезьких крон стосується виключно вартості автомобіля, тоді якОСОБА_1 надано копію лист іноземної компанії «ILIA AS», де було наведено уточнення опису вартості транспортного засобу і зазначено складові його вартості 46000 норвезьких крон вартість транспортного засобу; 3600 норвезьких крон вартість шин /а. с. 38/.
Також, із наданої представником митниці службової записки від 27.05.2026 вбачається, що різниця митних платежів за МД 24UA401020032807U7, враховуючи нововиявлені відомості стосовно вартості транспортного засобу складає 4372 грн 76 коп, що свідчить про неспіврозмірність санкції у вигляді стягнення частини вартості автомобіля та його конфіскацію із заподіяною шкодою. 
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі у сфері митного оформлення і контролю, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.
Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді даної справи суд першої інстанції повно та всебічно дослідив докази, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини, викладені у протоколі про порушення митних правил та приймаючи рішення про закриття провадження щодо ОСОБА_1 дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України.
Зважаючи на наведене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2026 підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтею 294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Вінницької митниці Вихристюк Валерії Дмитрівни залишити без задоволення. 
ПостановуВінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2026 про закриття провадження у справі № 127/34352/25 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченої частиною першою статті 483 Митного кодексу України, залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота