Дата документу 13.05.2026	Справа № 554/3522/26	
 	Провадження № 2/554/2864/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді Черняєвої Т.М.,
за участі секретаря Кравченко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», Моторного (транспортного) страхового бюро України», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ :

13.03.2026 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Полтави з позовом до ПрАТ СК «Саламандра», МТСБУ, третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просила стягнути з ПрАТ СК «Саламандра» на її користь 160 000 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. У разі недостатності коштів або неможливості виплати страховиком прохала стягнути відповідну суму в розмірі 160 000 грн з Моторного (транспортного) страхового бюро України. Також просила стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу.
В обґрунтування позову вказала, що 05.12.2023 року близько 16.15 год у м.Харкові по вул.Л.Ландау, 185/1 сталася ДТП за участю трьох автомобілів: Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є вона, під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Hyundai i10, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під її керуванням, власником якого є ОСОБА_4 . Внаслідок вказаної ДТП автомобіль Toyota Camry, скоїв наїзд на автомобіль Peugeot 308 та автомобіль Hyundai i10. Цивільно-правова відповідальність автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована у ПрАТ СК «Саламандра» (поліс №213878154).
Після ДТП 05.12.2023 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 повідомили ПрАТ СК «Саламандра» про настання події дорожньо-транспортної пригоди через застосунок вайбер, та отримали від страхової компанії повідомлення про реєстрацію страхового випадку за №0049457.12.23.
Позивачем зазначається, що після огляду автокомісаром ПрАТ СК «Саламандра» автомобіля Hyundai i10 їй було надіслано представником ПрАТ СК «Саламандра» через застосунок телеграм бланк «Повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку. Заповнивши вказаний бланк від свого імені надіслала в ПрАТ СК «Саламандра».
Приблизно 28.12.2023 року представником страхової компанії їй було повідомлено, що необхідно заповнити «Заяву про страхове відшкодування» власником авто Hyundai i10, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що і було зроблено власником авто ОСОБА_4 
07.12.2023 року представником ОСОБА_2 – адвокатом Мухітдіновим Р.Д. засобами електронного поштового зв`язку направлено до ПрАТ СК «Саламандра» повідомлення по справі №0049457.12.23/1 про виклик представника СУ «Саламандра» для огляду автомобіля Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Представник разом із ННЦ інститут судових експертиз ім. М.С.Бокаріуса здійснили огляд вказаного автомобіля 26.12.2023 р. 
Згідно висновку експерта ННЦ інституту судових експертиз ім. М.С.Бокаріуса від 12.02.2024 р. вартість матеріального збитку завданого автомобілю Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 521 393,55 грн.
Позивачкою зазначається, що 24.01.2024 року ПрАТ СК «Саламандра» було відшкодовано шкоду завдану автомобілю Hyundai i10, реєстраційний номер НОМЕР_3 у розмірі 15 481,78 грн, що надійшла на рахунок власника автомобіля ОСОБА_4 
08.02.2024 року на її прохання ОСОБА_2 , як учасницею ДТП, подано заяву до ПрАТ СК «Саламандра» про відшкодування збитків завданих автомобілю Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до висновку інституту Бокаріуса, після чого позивачу в телефонному режимі повідомили, що у зв`язку з тим, що сума збитків є значною та відсутнє рішення суду про винуватість водія Toyota Camry ОСОБА_3 виплати наразі не буде.
Позивачка звертає увагу, що по авто Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 , аналогічний бланк на заповнення відшкодування, як по авто Hyundai i10, представник страхової компанії не надав та питань щодо того, що заява на відшкодування написана ОСОБА_2 , а не власником авто ОСОБА_1 у представника страхової компанії не виникало та заперечень з цього приводу не було.
Позивач вважала, що оскільки вона вже зверталася до ПрАТ СК «Саламандра» та в усіх документах про ДТП зазначено, що власницею автомобіля Peugeot 308 є вона, то страховій компанії відомо, хто є власником вказаного автомобіля. 
Оскільки в результаті ДТП, водію ОСОБА_2 було завдано шкоди здоров`ю середньої тяжкості, було порушено кримінальне провадження щодо водія автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 . Під час кримінального провадження яке тривало понад рік, було проведено ряд експертиз. Водій Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 повністю визнав свою вину та добровільно відшкодував їй частину збитків завданих автомобілю Peugeot 308 у розмірі 210750 грн та шкоду завдану здоров`ю ОСОБА_2 . 
На всі їх звернення до страхової компанії отримували відповідь про необхідність рішення суду щодо встановлення вини водія Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 та тільки після цього буде відшкодовано збитки в повному обсязі. 
25.02.2026 року Салтівським районним судом м.Харкова закрито кримінальне провадження за примиренням сторін. У вказаному рішенні суду вказано, що водій Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 є винуватцем ДТП.
Після отримання рішення суду воно було направлено до ПрАТ СК «Саламандра» та отримано на за стосунок телеграм повідомлення, що виплат по авто не проводитиметься, оскільки заява на виплату була подана водієм, а не власником автомобіля на момент ДТП.
Позивачкою зазначається, що повідомлення про ДТП нею направлялося особисто, а повідомлення про відшкодування за її проханням направлялося ОСОБА_2 , але ніяких заперечень чи зауважень від страхової компанії не надходило та з цього приводу відмови у відшкодуванні не приймалося. Єдиною причиною невиплати страхового відшкодування ПрАТ СК «Саламандра» зазначалося відсутність рішення суду до встановлення вини водія Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Вважала, що якщо вона особисто звернулася до ПрАТ СК «Саламандр», адже була учасницею ДТП і їй надіслано бланк заяви на відшкодування для заповнення власником Hyundai i10, та їй не повідомили, що те саме потрібно зробити і стосовно автомобіля Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 , бо бланку заяви на відшкодування шкоди завданої саме цьому автомобілю не надіслали ні їй ні ОСОБА_2 , вона мала підстави вважати, що достатньо заяви від водія, зважаючи на те, що вона отримала травми середньої тяжкості.
Непокритим залишається залишок завданої шкоди в розмірі 160 000 грн. Страхова компанія не здійснила виплату страхового відшкодування, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду. 

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 13.03.2026 року відкрито провадження по справі, ухвалено проводити розгляд справи в прядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
24.04.2026 року до суду від представника відповідача МТСБУ Гусєва П.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому він прохав відмовити у задоволенні позовних вимог до МТСБУ, розподілити судові витрати у відповідності до ст 141 ЦПК України, та стягнути витрати, які планує понести МТСБУ з позивача у зв`язку з розглядом справи в сумі 2000 грн.
У відзиві вказав, що в ДТП, яка мала місце 05.12.2023 року має нести відповідальність винна особа. На момент настання ДТП транспортний засіб Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 було застраховану у ПрАТ «СК Саламандра» за полісом ЕР2213878154. Ст.41 ЗУ №161-ІV передбачає виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ.
Зазначає, що позивач у справі не скористався своїм правом на вчасне звернення з заявою про виплату страхового відшкодування, як це передбачено нормами Закону № 1961-IV до страховика. Тому оскільки у страховика не виник обов`язок з відшкодування нанесеної шкоди, то й у МТСБУ відсутній такий обов`язок.
Вважає, що пропуск строку на звернення до страхової компанії не позбавляє позивача в порядку ст.1166 ЦК України задовольнити свої вимоги щодо відшкодування шкоди за рахунок винної особи. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до висновку № 87/02-22 від 14.02.2022 року розмір матеріального збитку становить 521 393,55 грн, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження, оскільки ремонт є недоцільним. Для вірного визначення розміру регламентної виплати потрібно визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що передбачено нормою ст. 30 Закону України № 1961-IV.
Вважає, позов необґрунтованим, оскільки в предмет доказування по даному спору, що виник між позивачем та відповідачем, входить визначення розміру страхового відшкодування у порядку передбаченому ст. 30 Закону України № 1961-IV - чого не було зроблено позивачем.

13.05.2026 року від представника відповідача ПАТ СК «Саламандра» - Сазонової С.І. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому вона прохала позовну заяву ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Саламандра», МТСБУ, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення. 
В обгрнутування заперечень вказала, що 07.12.2023 року ПрАТ “СК “Саламандра” отримало від водія Peugeot 308 р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку. 
08.02.2023 року від ОСОБА_2 було направлено заяву про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП .
28.02.2026 року на адресу ПрАТ “Страхова компанія “Саламандра” надійшла заява про виплату страхового відшкодування вже від власника Peugeot 308 р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .
Із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія “Саламандра» первинно звернулась саме водій пошкодженого транспортного засобу Peugeot 308 р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , яка не є власником вказаного транспортного засобу. До поданої заяви не було долучено доказів на підтвердження права ОСОБА_2 на отримання страхового відшкодування, так само як і не долучено документів, що підтверджують право власності заявника на пошкоджений транспортний засіб на день скоєння ДТП, як те вимагається положеннями ст. 35 Закону.
Представником відповідача зазначається, що ОСОБА_1 , як фактичний власник пошкодженого транспортного засобу, звернулась із заявою про страхове відшкодування лише 28.02.2026 року, тобто після закінчення однорічного строку на подачу заяви про страхове відшкодування з моменту скоєння ДТП.
За цих же обставин, ПрАТ “СК “Саламандра”, листом від 03.03.2026 року, повідомило ОСОБА_1 про відмову у здійсненні страхового відшкодування відповідно до положень чинного, на момент ДТП, законодавства про страхування. 
Зазначає, що право потерпілого на отримання страхового відшкодування не є безумовним, а виникає виключно за умови подання заяви в установленому законом порядку та строки.

Представник відповідача зазначає, що позивач обгрунтовує власні вимоги зазначеним висновком експерта, при цьому не долучає вказаний Висновок до позовної заяви у повному обсязі. За таких обставин, вважає, що долучена позивачем окрема сторінка Висновку експерта не може вважатися допустимим, достовірним та достатнім доказом, у розумінні положень процесуального законодавства, оскільки не дає можливості, в першу чергу для суду, повно та всебічно оцінити зміст експертного дослідження, обсяг досліджених матеріалів, а також перевірити обґрунтованість і достовірність викладених у ньому висновків.
Позивач помилково вважає різницю між розрахованою висновком експерта вартістю матеріального збитку завданого транспортному засобу Peugeot 308 р.н. НОМЕР_1 у розмірі 521 393,55 грн та відшкодованою частиною ОСОБА_3 у розмірі 210750, 00 грн. - 310 643,55 грн належним розміром страхового відшкодування, який підлягає стягненню зі страхової компанії.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховою компанією підлягає відшкодування витрат, пов`язаних лише із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу без ПДВ, та вважає, що вимога позивача про стягнення щодо стягнення 310 643, 55 грн відповідно до розрахованої вартості матеріального збитку є безпідставною.
ПАТ «СК «Саламандра» здійснив розрахунок страхового відшкодування на основі звіту № 317/12-23 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 04.01.2024 року. Відповідно до висновків вказаного Звіту, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Peugeot 308 р.н. НОМЕР_1 становить 227 570,52 грн. без ПДВ, більша частина з якої (210 750, 00 грн.) була відшкодована ОСОБА_3 .
З приводу відшкодування витрат на правову допомогу відповідач зазначив, що позивач не наводить жодного доказу понесення таких витрат. До позовної заяви не додано договору позивача з адвокатом, акту-прийому передачі робіт, квитанцій про здійснення відповідних витрат, більше того, зі змісту позовної заяви не вбачається факту залучення адвоката взагалі. Таким чином, вважає, що заявлена вимога про стягнення з відповідача-1 витрат на правову допомогу є недоведеною зі сторони позивача, та у задоволенні такої вимоги має бути відмовлено судом.
У судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву в якій прохала розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі , просить їх задовольнити. При розгляді справи прохала не враховувати відзив.
Представники відповідачів ПАТ СК «Саламандра» та МТСБУ в судове засідання не з`явилися, правом на подачу відзиву скористалися, проти позовних вимог заперечують.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій прохала проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги прохала задовольнити, прохала не враховувати відзив.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 05.12.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю трьох автомобілів: Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого ОСОБА_5 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Hyundai i10, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , власником якого є ОСОБА_4 .
Власницею автомобіля Peugeot 308 д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .
ОСОБА_3 приблизно об 16.00, керуючи технічно справним автомобілем TOYOTA CAMRY р.н. НОМЕР_2 діючи необережно, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу до невстановленого автомобіля, який рухався попереду нього в його смузі руху, а також при виникненні перешкоди для руху у вигляді автомобіля PEUGEOT 308 р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , 1966 року народження, який стояв у його смузі руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та скоїв з ним зіткнення із наступним зіткненням автомобіля PEUGEOT 308 р.н. НОМЕР_1 з автомобілем HYUNDAI I10 р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого водій автомобіля PEUGEOT 308 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. Вказане підтверджується ухвалою Салтівського районного суду м.Харкова від 25.02.2026 року у справі №643/21408/25, якою ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, від кримінальної відповідальності звільнено на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілою. Ухвала набрала законної сили 05.03.2026 року.
Цивільно-правова відповідальність автомобіля Toyota Camry р.н. НОМЕР_2 була забезпечена полісом №213878154 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ СК «Саламандра».
05.12.2023 року ОСОБА_2 направила до ПАТ «СК «Саламандра» повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку, де зазначила про обставини ДТП, її учасників та власників транспортних засобів, зокрема те, що власницею автомобіля Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 . Отже, страховій компанії достовірно було відомо про власника вказаного автомобіля.
05.12.2023 року позивач ОСОБА_1 , яка є власником автомобіля Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 , та перебувала за кермом автомобіля Hyundai i10, реєстраційний номер НОМЕР_3 , повідомила ПрАТ «СК «Саламандра» про подію, яка має ознаки страхового випадку. ОСОБА_1 направила таке повідомлення як учасник ДТП щодо транспортного засобу Hyundai i10, реєстраційний номер НОМЕР_3 так і щодо транспортного засобу Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 . У вказаних повідомленнях зазначається інформація щодо власників автомобілів. 
Згідно заяви посвідченої 21.11.2025 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Прокопенко А.В. вбачається, що ОСОБА_1 матеріальна та моральна шкода, завдана їй внаслідок спричинення механічного пошкодження її автомобіля Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем Hyundai i10, реєстраційний номер НОМЕР_3 , водієм ОСОБА_3 , у сумі 5000 доларів США, відшкодована у повному обсязі. 
Частиною 1 ст.18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон), у редакції на час виникнення події, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Відповідно до ч.ч.1, 4, 5 ст.27 вказаного Закону страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: 1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; 2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; 3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати.
Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів. У разі відмови потерпілої особи від здійснення страховиком (МТСБУ) відшкодування у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, така страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою.
Згідно висновку старшого судового експерта ННЦ «ІСЕ ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса» Бочарова С.М. вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , 2016 р.в., пошкодженого внаслідок ДТП 05.12.2023 р. з урахуванням коефіцієнта зносу з урахуванням ПДВ становить: 352520,55 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_5 , 2016 р.в., пошкодженого внаслідок ДТП 05.12.2023 р. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без урахування ПДВ становить 315217,67 грн. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , 2016 р.в., пошкодженого внаслідок ДТП 05.12.2023 р. приймається такою, що дорівнює ринковій вартості на момент пошкодження та становить: 521393,55 грн. 
Відповідно до ч.1 ст.32 Закону для отримання страхової (регламентної) виплати потерпіла особа чи інша особа, яка має право на її отримання (далі - заявник), подає страховику, а у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - до МТСБУ, заяву про страхову виплату, заяву про регламентну виплату у строк, що не перевищує: 1) один рік з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (у випадках, передбачених пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - з дня припинення членства страховика в МТСБУ), - якщо шкоду заподіяно майну потерпілої особи; 2) три роки з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (у випадках, передбачених пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - з дня припинення членства страховика в МТСБУ), - якщо шкоду заподіяно життю або здоров`ю потерпілої фізичної особи.
Згідно п.4 ст.43 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України: транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди укладено внутрішній договір страхування із страховиком, який на дату подання заяви про регламентну виплату не мав права здійснювати обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності у зв`язку з припиненням членства в МТСБУ, і такий страховик (його правонаступник) із закінченням строку, визначеного цим Законом для прийняття рішення щодо здійснення страхової виплати, не прийняв відповідного рішення або прийняв рішення про здійснення страхової виплати, але не здійснив її, а також у разі відкриття провадження у справі про банкрутство такого страховика чи ліквідації такого страховика - для виконання його зобов`язань за внутрішніми договорами страхування.
Так, 08.02.2024 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ СК «Саламандра» із заявою про страхове відшкодування, в якій прохала здійснити відшкодування заподіяної шкоди в результаті ДТП.
28.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до МТСБУ щодо невиплати страхового відшкодування ОСЦПВ.
Згідно листа тимчасового адміністратора ПрАТ «СК «Саламандра» Лукашук В. від 03.03.2026 року №9 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у здійснені страхового відшкодування в межах непокритої частини шкоди в розмірі 310643,55 грн. у зв`язку з ДТП, яка відбулася 05.12.2023 р. у м.Харкові, проспект Льва Ландау, 185/1 на підставі ст. 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності».
Пунктом 37.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на момент ДТП, передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
За п. 35.1. Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 
Отже, у даному випадку із заявою про виплату страхового відшкодування звернулася ОСОБА_2 08.02.2024 року, яка була потерпілою у вказаному ДТП. Таким чином, строк для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування не порушено. Вказана заява страховою компанією не розглянула, у здійсненні виплати страхового відшкодування через те, що звернулася неналежна особа, не відмовлено.
Так, пунктом 36.1 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
За п. 36.2 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. 
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Так, справа щодо ДТП розглядалася Салтівським районним судом м.Харкова, та 25.02.2026 року розгляд завершено, ухвала набрала законної сили 05.03.2026 року. 
Отже, заява про страхове відшкодування від 08.02.2024 року мала бути розглянута не пізніше як через 90 днів після отримання страховою компанією повідомлення про набрання рішенням у справі законної сили. Відомості щодо отримання рішення страховою компанією у матеріалах справи відсутні. Заява залишилася не розглянутою.
28.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до МТСБУ з проханням повідомити причини невиплати страхового відшкодування ОСЦПВ, підстави звернення із заявою ОСОБА_2 не оскаржувала.
Згідно листа тимчасового адміністратора ПрАТ «СК «Саламандра» Лукашук В. від 03.03.2026 року №9 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у здійснені страхового відшкодування в межах непокритої частини шкоди в розмірі 310643,55 грн. у зв`язку з ДТП, яка відбулася 05.12.2023 р. у АДРЕСА_1 на підставі ст. 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності».
Положеннями ст. 11 ЦПК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинний на дату вчинення ДТП (надалі за текстом Закон № 1961-IV), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (стаття 33 Закону № 1961-IV).
Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, яка має містити певні відомості та визначені Законом додатки до заяви (пункт 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної витати), є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 в справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що: «підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. 
Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку.
Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. 
Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. 
З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. 
Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності».
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
У справі, яка розглядається позивач просить стягнути з відповідача ПрАТ СК «Саламандра» на свою користь відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 160 000 грн. Вказаний розмір страхового відшкодування передбачено Полісом №213878154 ПАТ «СК «Саламандра». 
Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи викладене, суд вбачає, що позивач, не будучи винуватим у вчиненні ДТП, що відбулося 05.12.2023 року, добросовісно вживала всіх залежних від неї заходів для набуття нею статусу потерпілої особи у вказаному ДТП .
Із повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку третя особа ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_1 , звернулася до ПрАТ СК «Саламандра» 07.12.2023 року. 
Із заявою про страхове відшкодування третя особа ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ СК «Саламандра» 08.02.2024 року.
Із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «СК «Саламандра» 19.12.2023 року .
З листа тимчасового адміністратора ПрАТ «СК «Саламандра» В.Лукашук вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви від 28.02.2026 року на підставі ст. 37 Закону «Про ОСЦПВ».
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачка при відмові страховика - ПрАТ «СК «Саламандра» у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.
Для вимог потерпілої особи до страховика винної особи у вчиненні ДТП щодо виплати страхового відшкодування встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.
Таким чином, оскільки, позов до страховика поданий в межах строків позовної давності, заявлена до стягнення сума не перевищує ліміту страхового відшкодування, а річний строк передбачений п.37.1.4.ст.37 Закону № 1961-IV був пропущений позивачем з незалежних від неї обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з ПрАТ СК «Саламандра» страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимоги позивача про стягнення з МТСБУ страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн. в разі недостатності або неможливості виплати страховиком ПрАТ СК «Саламандра» суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. 
Відповідно до ст. 41 Закону № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі, б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; г) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством. 
Вказана норма Закону № 1961-IV передбачає чіткий перелік випадків, за яких Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.
Стаття 41 Закону України № 1961-IV передбачає виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ. У вказаних нормах чітко та однозначно визначено, що МТСБУ відшкодовує виключно шкоду на умовах, визначених Законом України № 1961-IV.
На момент настання ДТП транспортний засіб Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_6 було застрахована у ПрАТ «СК «Саламандрат» за полісом ЕР2213878154.
МТСБУ є гарантійним фондом, а не стандартним страховиком, виплата з нього можлива лише у чітко визначених законом випадках. Оскільки на момент розгляду справи в суді позивачем не доведено, а судом не встановлено наявності жодної з умов, передбачених вказаною статтею, вимоги до МТСБУ є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.
Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України).
Щодо витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн.
При визначенні розміру витрат за надану відповідачу МТСБУ професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.
Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
На виконання вказаних вимог представник відповідача МТСБУ Гусєв П.В. надав суду: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію посвідчення адвоката України, копію Договору №4.1/12-1-/2021 про надання послуг у сфері права, Додаткова угода до Договору, Додаткова угода №1313.
Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ПрАТ СК «Саламандра» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.
Зважаючи на те, що судом задоволено вимоги частково – у частині стягнення матеріального збитку з ПАТ «СК «Саламандра», суд приходить до висновку, що судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрати за надання правничої допомоги підлягають стягненню із відповідача ПАТ «СК «Саламандра».
На підставі ст.12,13,76 - 78,81,128,131.141,247,259,263,264,265,280,274,275,279,352,354 ЦПК України суд,-
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Саламандра», МТСБУ, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерноготовариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 160 000 грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1600 грн. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. 
У задоволенні інших позовних вимог – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра», код ЄДРПОУ 21870998, м. Полтава, вул.. Колективна, буд. 10.
Відповідач – Моторне (транспортне) страхове бюро України, код ЄДРПОУ 21647131, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8.
Третя особа -  ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Суддя Т.М. Черняєва