КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/19660/26-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11872/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2026 року, постановлену під головуванням судді Новак Р.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі її органів державної влади про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з РФ вартість знищених насаджень, вартість земельних ділянок, упущену вигоду не менше 2 343 200,00 грн, моральної шкоди - 1000000,00 грн, інфляційних втрат та 3% річних (а.с. 1-2).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2026 року справу за позовом ОСОБА_1 до РФ в особі її органів державної влади про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої збройною агресією РФ - передано на розгляд за підсудністю до Покровського районного суду міста Кривого Рогу (вул. Захисників Азовсталі, 3, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50029)(а.с. 38).
Не погодившись з ухвалою районного суду, 12 травня 2026 року ОСОБА_1 звернуся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Печерського районного суду м. Києва (а.с. 40-41).
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначав, що позов є деліктним, а не спором щодо речових прав на нерухоме майно. Позов подано на підставі ст. 22,23,1166,1167 ЦК України як вимогу про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України. Предметом спору є саме відшкодування шкоди, а не вирішення спору щодо права власності на нерухоме майно. Нерухоме майно є виключно доказом обсягу заподіяної шкоди та об`єктом, який був знищений внаслідок бойових дій. Справа стосується відповідальності іноземної держави за збройну агресію. Позивач є внутрішньо переміщеною особою з м. Бахмут Донецької області, проживає в м. Київ з 2022 року. Звернення позивача саме до Печерського районного суду м. Києва було обумовлене необхідністю забезпечення ефективного, безпечного та реального доступу до правосуддя, можливості особистою участі у розгляді справи. Передача справи до іншого суду істотно ускладнюватиме реалізацію процесуальних прав позивача та не відповідає гарантіям справедливого суду. Крім того, суд фактично визнав неможливість розгляду справи за місцем знаходження майна, оскільки Бахмутський міськраййонний суд не здіснює правосуддя. Однак, замість того, щоб залишити справу у суді за вибором позивача, передав її до Покровського районного суду м. Кривого Рогу (а.с. 40-41).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи матеріали даної цивільної справи на розгляд до Покровського районного суду міста Кривого Рогу, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник з приводу стягнення вартості знищених збройною агресією РФ земельних ділянок: кадастровий № 1420985500:02:018:0015 (2,0000 га), кадастровий № 1420985500:02:018:0025 (0,1200 га), які належать на праві власності позивачу та розташовані за адресою: Донецька обл., Бахмутський р-н, на території Бахмутської міської ОТГ (колишньої Іванівської сільської ради) та за межами населених пунктів Іванівської сільської ради, а відтак, на спірні правовідносини поширюються правила виключної підсудності, яким надається пріоритет у разі конкуренції правил підсудності. Приймаючи до уваги те, що нерухоме майно знаходиться за адресою: Донецька обл., Бахмутський р-н, на території Бахмутської міської ОТГ (колишньої Іванівської сільської ради) та за межами населених пунктів Іванівської сільської ради, а відповідно до інформації розміщеної на офіційному сайті «Судова влада України» Бахмутський міськрайоний суд Донецької області не здійснює правосуддя, підсудність змінено на Покровський районний суд міста Кривого Рогу, вважає за необхідне направити позовну заяву за підсудністю до Покровського районного суду міста Кривого Рогу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.
Частиною 17 статті 28 ЦПК України визначено, що позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.
Разом з цим, частиною 1 статті 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди, тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Отже, позови, що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна, повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.
Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Разом з тим, правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним, тощо). Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що внаслідок військової агресії РФ проти України було знищено об`єкти нерухомого майна, зокрема, земельні ділянки: кадастровий № 1420985500:02:018:0015 (2,0000 га), кадастровий № 1420985500:02:018:0025 (0,1200 га), які належать на праві власності позивачу та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , чим позивачу було завдано майнові збитки та моральну шкоди.
Аналіз позовної заяви та її вимог дозволяє зробити висновок, що пред`явлений позов стосується відшкодування шкоди, внаслідок руйнування нерухомого майна, тобто спір щодо відшкодування шкоди виник з приводу нерухомого майна.
Доводи скаржника, що спір виник не з приводу прав на нерухоме майно, відтак, правила виключної підсудності на цей спір не розповсюджуються, колегія суддів оцінює критично, оскільки статтею 30 ЦПК України унормовані правила виключної підсудності, якими не визначено спори лише щодо прав на нерухоме майно, а визначено спори, що виникли з приводу нерухомого майна. Тобто, в таких спорах право на нерухоме майно може не оспорюватись, проте матеріально-правова складова виникла саме з приводу нерухомого майна.
Спір щодо відшкодування шкоди виник внаслідок знищення нерухомого майна позивача, відтак є таким, до якого застосовуються правила статті 30 ЦПК України.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншому суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов