ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/5118/25 пров. № А/857/39530/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І.М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року (головуючий суддя Чуприна О.В., м. Івано-Франківськ) у справі №300/5118/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити призначити та виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій на день призначення.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформлені листом від 07.04.2025 за №2801-2103/Г-02/8-0900/25, щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до пункту 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування ОСОБА_1 :
- до стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ період роботи з 14.10.1989 по 29.09.1989 комсоргом по групі шкіл райкому комсомолу Тлумацького райкому ЛКСМ України, секретарем заввіділом учнівської молоді та піонерів райкому комсомолу ЛКСМ України;
- до страхового стажу та до стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ період роботи з 30.09.1989 по 21.01.1991 секретарем заввіділом учнівської молоді та піонерів райкому комсомолу ЛКСМ України та з 22.01.1991 по 05.05.1992 секретарем районної ОДМ Тлумацької районної Організації Демократичної Молоді.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2025, за наслідками розгляду якої сформовано лист від 07.04.2025 за №2801-2103/Г-02/8-0900/25, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні щодо:
- зарахування до стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ період роботи з 14.10.1989 по 29.09.1989 комсоргом по групі шкіл райкому комсомолу Тлумацького райкому ЛКСМ України, секретарем заввіділом учнівської молоді та піонерів райкому комсомолу ЛКСМ України;
- зарахування до страхового стажу та до стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ період роботи з 30.09.1989 по 21.01.1991 секретарем заввіділом учнівської молоді та піонерів райкому комсомолу ЛКСМ України та з 22.01.1991 по 05.05.1992 секретарем районної ОДМ Тлумацької районної Організації Демократичної Молоді;
- призначення і виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно з пунктом 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що посада комсорга по групі шкіл райкому комсомолу та секретаря заввідділом учнівської молоді та піонерів райкому комсомолу не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, а відтак стаж роботи на таких посадах не підлягають врахуванню до спеціального стажу роботи. Зазначає також, що не підлягає врахуванню до загального та спеціального стажу період роботи з 22.01.1991 по 05.05.1992 в Тлумацькій районній організації демократичної молоді, оскільки запис про звільнення внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162. 
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 30.08.2024 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, що засвідчується матеріалами пенсійної справи №091630022326 та не заперечується сторонами (а.с.34-103).
Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою, в якій просила надати інформацію про виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за результатами розгляду звернення позивача від 12.03.2025 листом від 07.04.2025 за №2801-2103/Г-02/8-0900/25 повідомило останню про те, що пенсію за віком призначено щ 30.08.2024 без виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій як працівнику освіти, оскільки стаж відпрацьований на посаді, що дає право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 пенсій за матеріалами пенсійної справи складає 28 років 06 місяців 23 дні, замість необхідних 30 років (а.с.6).
Згідно останнього наявного в матеріалах пенсійної справи розрахунку стажу (Форма РС-право) до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди:
- з 01.09.1979 по 02.07.1983 навчання у вищих/середніх навчальних закладах;
- з 01.09.1983 по 30.06.1987 навчання у вищих/середніх навчальних закладах;
- з 15.08.1987 по 12.10.1988 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 14.10.1988 по 29.09.1989;
- з 11.04.1991 по 10.05.1992 період догляду за дитиною до 3 років;
- з 11.05.1992 по 06.10.1998 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 05.11.1998 по 30.10.1999 період безробіття;
- з 01.09.2003 по 31.12.2003 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.01.2004 по 30.04.2008 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.05.2008 по 31.05.2008 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.06.2008 по 31.05.2011 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.06.2011 по 30.06.2011 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.07.2011 по 30.04.2012 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.05.2012 по 31.05.2012 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.06.2012 по 30.04.2016 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.05.2016 по 30.04.2017 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.05.2017 по 31.05.2017 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.06.2017 по 31.08.2018 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.09.2018 по 30.09.2018 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.10.2018 по 30.06.2022 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.07.2022 по 31.03.2024 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.04.2024 по 29.08.2024 зараховано з приміткою працівник освіти, соцзабезпечення;
- з 01.09.2024 по 31.10.2024.
Всього страховий стаж ОСОБА_1 склав 39 років 04 місяці 17 днів, з яких стаж відпрацьований на посаді, що дає право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 пенсій згідно вказаного розрахунку складає 28 років 06 місяців 23 дні (а.с.97).
Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформлене листом від 07.04.2025 за №2801-2103/Г-02/8-0900/25, про відмову у виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).
Згідно з пунктом 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №1191).
Порядок №1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі-Перелік №909).
Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IVта які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону №1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058, станом на день її призначення.
Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
З аналізу наведених норм права вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.
Скаржником не заперечується та обставина, що позивачу вперше призначено пенсію за віком з 30.08.2024. До цього часу позивач не отримувала будь-якого іншого виду пенсії. 
Як встановлено судом першої інстанції, згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1987 вбачається, що позивач з 01.09.2003 призначена на посаду вихователя дошкільного навчального закладу №11 "Орлятко", де працювала станом на день призначення пенсії (30.08.2024), що засвідчується додатково індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) (а.с.63-68).
Отже, як на момент призначення пенсії (30.08.2024), так і на момент досягнення пенсійного вік,у встановленого статтею 26 Закону №1058-IV (60 років), позивач працювала в закладі комунальної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ.
Як вбачається з оскаржуваного рішення пенсійного органу, пенсію за віком позивачу призначено з 30.08.2024 без виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій як працівнику освіти, оскільки стаж відпрацьований на посаді, що дає право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 пенсій за матеріалами пенсійної справи складає 28 років 06 місяців 23 дні, замість необхідних 30 років (а.с.6). також зазначено, що період роботи з 14.10.1988 по 05.05.1992 комсоргом по групі шкіл райкому комсомолу та завідувачем відділом учнівської молоді та піонерів райкому комсомолу на якій працювала позивач дає підстави для обчислення та зарахування спеціального стажу роботи на цих посадах.
Відповідно до статті 5 Закону Української РСР "Про народну освіту" від 28.06.1974 №2778-VIII, система народної освіти в Українській РСР включає: дошкільне виховання; загальну середню освіту; позашкільне виховання; професійно-технічну освіту; середню спеціальну освіту; вищу освіту.
Згідно з статтею 41 вказаного Закону з метою всебічного розвитку здібностей і нахилів учнів, виховання громадської активності, інтересу до праці, науки, техніки, мистецтва, спорту, військової справи, а також для організації культурного відпочинку і зміцнення їх здоров`я державні підприємства, установи і організації, колгоспи, інші кооперативні, профспілкові, комсомольські та інші громадські організації створюють палаци і будинки піонерів, станції юних техніків, юних натуралістів, юних туристів, дитячі бібліотеки, спортивні, художні, музичні школи, піонерські табори та інші позашкільні заклади.
До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР "Про державні пенсії", статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.
На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я (надалі по тексту також – Положення №1397).
За змістом вимог Положення №1397 учителям, лікарям та іншим працівникам освіти і охорони здоров`я в стаж роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях та посадах, робота в яких давала право на пенсію за вислугу років, зараховується робота на виборних посадах, якщо не менше 2/3 стажу, необхідного для призначення пенсії, приходиться на роботу в установах, організаціях та посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1987 ОСОБА_1 , серед іншого (а.с.47-57):
- з 14.10.1989 затверджена комсоргом по групі шкіл райкому комсомолу Тлумацького райкому ЛКСМ України (запис №3);
- з 29.09.1989 обрана секретарем заввіділом учнівської молоді та піонерів райкому комсомолу ЛКСМ України (запис №4);
- з 22.01.1991 обрана секретарем районної ОДМ Тлумацької районної Організації Демократичної Молоді (запис №5);
- з 05.05.1992 звільнена з посади у зв`язку з переводом на роботу по спеціальності (запис №6).
З огляду на наявність у ОСОБА_1 не менше 2/3 стажу, необхідного для призначення пенсії складає робота в установах, організаціях та посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років (28 років 06 місяців 23 дні), то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підлягає врахуванню до спеціального стажу робота на виборних посадах комсоргом по групі шкіл райкому комсомолу Тлумацького райкому ЛКСМ України, секретарем заввіділом учнівської молоді та піонерів райкому комсомолу ЛКСМ України з 14.10.1989 по 29.09.1989 та секретарем районної ОДМ Тлумацької районної Організації Демократичної Молоді з 22.01.1991 по 05.05.1992.
При цьому, відповідач жодним чином не заперечив проти врахування до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоду її роботи 29.09.1989 по 21.01.1991 секретарем заввіділом учнівської молоді та піонерів райкому комсомолу ЛКСМ України, водночас, згідно розрахунку стажу (Форми РС-право), вказаний період не зарахований до страхового стажу останньої.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до пункту 71 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, яка викладена у листі від 07.04.2025 №2801-2103/Г-02/8-0900/25, є протиправною.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди скаржника з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.
При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у справі №300/5118/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш