ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 320/29761/25
адміністративне провадження № К/990/53175/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Загороднюка А. Г., Соколова В. М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2025, ухвалене суддею Парненко В. С., та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2025, ухвалену колегією суддів у складі Кучми А. Ю., Аліменка В. О., Бєлової Л. В., у справі № 320/29761/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення до електронного реєстру інформації про виключення позивача з військового обліку;
- зобов`язати відповідача внести зміни до реєстру щодо виключення позивача з військового обліку на підставі тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 .
Позивач зазначав, що був виключений з військового обліку на підставі пункту 3 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон), що підтверджується відповідним записом у тимчасовому посвідченні, виданому замість військового квитка.
Водночас, за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач обліковується як такий, що перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На переконання позивача, такі відомості електронного реєстру не відповідають його фактичному статусу, оскільки після виключення з військового обліку він не може обліковуватися як військовозобов`язаний.
У зв`язку з цим позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій просив привести дані електронних реєстрів у відповідність до відомостей, зазначених у його тимчасовому посвідченні. Однак відповіді на вказане звернення не отримав, а відповідні зміни до реєстру внесені не були.
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 04.09.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2025, у задоволенні позову відмовив.
Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.05.2025 у справі № 280/2880/24, виходили з того, що Закон розмежовує поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», а також передбачає різні правові наслідки, встановлює різні підстави для їх застосування.
Так, у разі зняття з військового обліку Закон передбачає можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік, тоді як виключення з військового обліку має наслідком втрату особою статусу військовозобов`язаного.
За висновком судів попередніх інстанцій, громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, натомість особи, зняті з військового обліку, продовжують перебувати у статусі військовозобов`язаних.
Дослідивши тимчасове посвідчення, видане позивачеві замість військового квитка, суди встановили, що в ньому зазначено саме про зняття позивача з військового обліку. 
Суди врахували, що частина шоста статті 37 Закону встановлювала підстави для виключення з військового обліку, тоді як зняття з військового обліку було врегульовано частиною п`ятою цієї статті. Водночас, на переконання судів, саме лише посилання у посвідченні на відповідну норму закону не змінює змісту внесеного до посвідчення запису, в якому зазначено саме про зняття, а не про виключення позивача з військового обліку.
З огляду на це, суди дійшли висновку, що за наявності у посвідченні формулювання «знятий з військового обліку» відсутні підстави вважати позивача таким, що був виключений з військового обліку та втратив статус військовозобов`язаного, а тому його перебування на військовому обліку є правомірним.
Суди попередніх інстанцій під час розгляду справи встановили:
У тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 , що виданий замість військового квитка ОСОБА_1 , міститься запис: «Знятий з військового обліку згідно ст. 37 п. 6, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 4.04.06 р. Військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковник ОСОБА_2 » (міститься підпис та печатка).
Відповідно до сформованого 02.02.2025 витягу із застосунку «Резерв+» позивач має статус військовозобов`язаного та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
16.05.2024 представник позивача адвокат Сльозка А. Ф. звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з адвокатським запитом щодо внесення до електронного реєстру відомостей про виключення позивача з військового обліку.
У зв`язку з ненаданням відповіді на зазначений запит позивач звернувся зі скаргою на бездіяльність працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
ІНФОРМАЦІЯ_9 листом від 29.06.2024 № 11/2197 повідомив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 та роз`яснив, що зміни до облікових даних вносяться територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебував на військовому обліку.
02.07.2024 представник позивача адвокат Сльозка А. Ф. звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з адвокатським запитом, в якому просив внести до електронних реєстрів дані щодо виключення позивача з військового обліку. 
Зазначаючи, що відповідь на вказане звернення не була отримана, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
Позивач, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2025 та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Підставою касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій скаржник зазначив пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та вказав про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень пункту 3 частини шостої статті 37 Закону.
Також скаржник з посиланням на пункт 4 частини четвертої статті 328 та пункт 1 частини другої статті 353 КАС України зазначає, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином зібрані у справі докази.
Скаржник звертає увагу, що у його тимчасовому посвідченні міститься запис про те, що він знятий з військового обліку. Разом з тим, як підставу такого зняття зазначено пункт 3 частини шостої статті 37 Закону, який регулює саме виключення з військового обліку.
На думку позивача, суди попередніх інстанцій безпідставно надали перевагу формулюванню «знятий з військового обліку», не врахувавши правове значення норми закону, на яку прямо посилається відповідний запис у військово-обліковому документі.
Скаржник вважає, що у разі наявності суперечності між терміном, використаним посадовою особою при оформленні індивідуального військово-облікового документа, та безпосереднім посиланням у цьому документі на конкретну норму закону, пріоритет повинна мати саме норма закону, а не спосіб її відображення посадовою особою.
Крім того, позивач зазначає, що неоднозначність змісту індивідуального акта не може покладати на особу негативні наслідки. На його переконання, у випадку існування сумнівів щодо змісту відповідного запису такі сумніви мають тлумачитися на користь особи з урахуванням принципів верховенства права, правової визначеності та належного урядування.
Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому вважає її доводи безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.
На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що підстави для внесення до облікових даних позивача відомостей про його виключення з військового обліку відсутні, оскільки наявні документи свідчать про його зняття, а не виключення з військового обліку.
Відповідач звертає увагу, що на момент внесення відповідного запису законодавство чітко розмежовувало поняття та правові наслідки зняття і виключення з військового обліку. У зв`язку з цим використання у військово-обліковому документі формулювання «знятий з військового обліку» свідчить про застосування саме процедури зняття з військового обліку незалежно від посилання на пункт 3 частини шостої статті 37 Закону.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції, та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
Колегія суддів перевірила у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробила такі висновки.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон.
Відповідно до частин першої та третьої статті 1 Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
- допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;
- призовники - особи, приписані до призовних дільниць;
- військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
- військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
- резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Загальні правила військового обліку визначені статтею 33 Закону.
Так, військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та розвідувальних органів України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами (підрозділами) Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, розвідувальними органами України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування.
Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приписи статті 37 Закону визначають порядок взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього. 
Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 у справі № 280/2880/24 дійшов висновку, що законодавець у статті 37 Закону чітко виокремлює поняття «зняття» з військового обліку та «виключення» з військового обліку, при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.
Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку: громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку громадяни продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
У межах цієї справи позивач стверджує, що не має статусу військовозобов`язаного, оскільки був виключений з військового обліку, що, на його думку, підтверджується записом у тимчасовому посвідченні, виданому замість військового квитка.
Суди попередніх інстанцій, дослідивши вказане тимчасове посвідчення, виходили з того, що позивач є саме знятим з військового обліку, а не виключеним з нього, у зв`язку з чим дійшли висновку про правомірність відображення у відповідних реєстрах відомостей про його перебування на військовому обліку.
Колегія суддів Верховного Суду вважає такий висновок судів попередніх інстанцій передчасним з огляду на таке.
Дійсно, буквальне формулювання запису у тимчасовому посвідченні свідчить про те, що позивач був знятий з військового обліку. Водночас суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що разом із таким формулюванням у цьому ж записі міститься посилання на правову підставу його внесення - «ст. 37 п. 6.3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 04.04.06 р.».
Зазначений запис є нечітким, оскільки посилання на положення закону сформульоване неточно та не дозволяє беззаперечно встановити, яку саме частину та пункт статті 37 Закону мав на увазі суб`єкт владних повноважень при внесенні відповідного запису.
Водночас стаття 37 Закону має складну структуру та містить декілька частин і пунктів, які регулюють різні за змістом облікові дії: взяття на військовий облік, зняття з військового обліку та виключення з військового обліку.
Наприклад, частина п`ята вказаної статті визначає підстави для зняття з військового обліку для призовників (пункт 1), військовозобов`язаних (пункт 2), резервістів (пункт 3). 
Зі свого боку частина шоста цієї статті визначає підстави для виключення з військового обліку, зокрема: у разі смерті (пункт 1), припинення громадянства (пункт 2), визнання непридатними (пункт 3).
Отже, конкретна фактична обставина, з якою закон пов`язує зміну облікового статусу особи, відповідає конкретній правовій підставі для вчинення певної облікової дії. Так, якщо особу визнано непридатною до військової служби, така обставина за своїм правовим змістом є підставою для виключення з військового обліку, а не для зняття з нього.
Іншими словами, формулювання у військово-обліковому документі має відповідати правовій підставі внесення відповідного запису. Суб`єкт владних повноважень не наділений дискрецією на власний розсуд визначати, чи за однієї і тієї самої встановленої законом підстави особа підлягає зняттю з військового обліку або виключенню з нього, оскільки такі облікові дії мають різні правові наслідки.
У цій справі у військово-обліковому документі позивача зазначено про його зняття з військового обліку, однак одночасно наведено посилання, яке, за своїм змістом, може вказувати на пункт 3 частини шостої статті 37 Закону, тобто на норму, яка регулює виключення з військового обліку.
Таке поєднання відомостей є взаємовиключним, оскільки одна частина запису вказує на зняття з військового обліку, тоді як наведена правова підстава свідчить про виключення з нього. Відтак зазначений запис містить внутрішню невідповідність, яка потребує з`ясування його дійсного змісту та правової підстави внесення.
Суди попередніх інстанцій, встановивши наявність у військово-обліковому документі позивача одночасно формулювання про його «зняття» з військового обліку та посилання на правову норму, яка стосується виключення з військового обліку, фактично надали перевагу лише словесному формулюванню запису та дійшли висновку, що позивач був саме знятий, а не виключений з військового обліку.
Такий підхід судів є помилковим. Встановивши вказану невідповідність, суди повинні були з`ясувати, яка саме облікова дія фактично була вчинена щодо позивача та які обставини стали підставою для її вчинення. Отже, для правильного вирішення спору необхідно було встановити, чи відповідали встановлені щодо позивача обставини підставам для зняття з військового обліку, чи, навпаки, підставам для виключення з нього, а також чи відповідає зміст спірного запису тій нормі закону, на яку в ньому зроблено посилання.
У зв`язку з цим суди мали дослідити не лише текст запису у тимчасовому посвідченні, а й інші докази, які могли б підтвердити дійсну правову та фактичну підставу зміни облікового статусу позивача, зокрема матеріали військового обліку, документи, на підставі яких було внесено спірний запис, а також відомості щодо причин такого запису.
Натомість суди попередніх інстанцій, визнавши визначальним саме формулювання «знятий з військового обліку», фактично залишили поза оцінкою правову підставу, зазначену у цьому ж документі, та не з`ясували, чи відповідає використане формулювання тій нормі закону, на яку посилається відповідний запис.
За таких обставин висновок судів попередніх інстанцій про те, що позивач є саме знятим, а не виключеним з військового обліку, є передчасним, оскільки зроблений без повного та всебічного з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що встановлення зазначених обставин має ключове значення для правильного вирішення цього спору, оскільки саме від цього залежить висновок про наявність або відсутність у позивача статусу військовозобов`язаного, а відповідно - про правомірність відображення у відповідних реєстрах відомостей про його перебування на військовому обліку.
При цьому суди попередніх інстанцій зосередили свою увагу переважно на тлумаченні різниці між правовим регулюванням зняття з військового обліку та виключення з нього. Однак у межах цієї справи саме по собі розмежування зазначених понять не є спірним, оскільки і позивач, і відповідач фактично виходять із того, що зняття та виключення з військового обліку є різними обліковими діями, які мають різні правові наслідки.
Ключовим у цій справі є встановлення того, яка саме облікова дія була вчинена щодо позивача: зняття з військового обліку чи виключення з нього, а також яка фактична та правова підстава зумовила внесення відповідного запису до його тимчасового посвідчення.
Неповне дослідження судами попередніх інстанцій наведених обставин та ненадання оцінки доказам, які безпосередньо стосуються предмета доказування у справі, свідчить про порушення вимог процесуального закону щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.
За таких обставин колегія суддів позбавлена можливості самостійно встановити відповідні фактичні обставини та надати остаточну оцінку правомірності висновків судів попередніх інстанцій, оскільки суд касаційної інстанції відповідно до статті 341 КАС України не наділений повноваженнями щодо дослідження доказів, встановлення нових обставин справи або переоцінки доказів.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та/або апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи суду необхідно встановити, яка саме облікова дія була фактично вчинена щодо позивача - зняття з військового обліку чи виключення з нього та з`ясувати правову та фактичну підставу внесення відповідного запису до тимчасового посвідчення, а також надати оцінку доводам сторін у цій частині з урахуванням наведених вище висновків Верховного Суду.
Ураховуючи наведене вище, керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2025 у справі № 320/29761/25 скасувати.
Указану справу направити на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді А. Г. Загороднюк

В. М. Соколов