РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2026 с-ще Тиврів 145/314/26
2/145/547/2026
Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іванця В. Д. ,
за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно.
Свої вимоги позивач аргументував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пилява Вінницького (Тиврівського) району Вінницької області померла її мати ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . 
До складу спадщини після смерті її матері входить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .
Спадщину після смерті матері вона прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за законом до нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори.
Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 згідно зі свідоцтвом № НОМЕР_1 про право особистої власності на будинковолодіння, виданого Пилявською сільською радою 05.10.1991 на підставі рішення Тиврівської районної ради № 143 від 21.07.1988, належав колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .
Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР, який був чинним на момент видачі свідоцтва, майно колгоспного двору належало всім його членам на праві спільної сумісної власності.
Частки кожного члена вважалися рівними відповідно до ст. 123 ЦУ УРСР.
Єдиним членом цього колгоспного двору була її мати ОСОБА_3 .
У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 нотаріус їй відмовила, мотивуючи свою відмову тим, що ця нерухомість належала колгоспному двору.
Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями АДРЕСА_1 до складу спадщини входить житловий будинок 1946 року забудови, означений в техпаспорті літ. "А" з верандою "а", загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею - 23,6 кв.м., допоміжною площею- 13,3 кв. м., прибудова "а1", криниця № 1, хвіртка № 2, ворота № 3.
Відповідно до висновку про вартість спадкового майна від 13.02.2026 ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_2 становить 87400 грн.
Земельна ділянка площею 0,25 га., на якій розташований будинок, рахується за ОСОБА_3 .
Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , 1946 року забудови, означений в техпаспорті літ. "А" з верандою "а", загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею - 23,6 кв.м., допоміжною площею 13,3 кв. м., прибудову "а1", криницю № 1, хвіртку № 2, ворота № 3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просить витребувати у державного нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори інформацію зі Спадкового реєстру щодо наявності/відсутності спадкових справ та заповітів, копію спадкової справи заведеної відносно майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 02.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами позовного загального провадження у відкритому судовому засіданні. Крім того, витребувано у Тиврівській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи заведеної відносно майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та інформацію зі Спадкового реєстру.
05.03.2026 до суду надійшли витребовувані документи.
17.03.2026 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області, ознайомившись зі змістом та обґрунтуваннями позовної заяви ОСОБА_1 , вважає за необхідне зазначити наступне.
Спірний житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , має статус колишнього колгоспного двору і станом на 1991 рік його головою була ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому до даних правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР (в редакції від 03.12.1996).
Постановою Верховної Ради Української РСР N885-XII від 26.03.1991 "Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність" визначено, що до приведення законодавства Української РСР у відповідність із Законом Української РСР "Про власність" чинні акти законодавства Української РСР застосовуються, якщо вони не суперечать цьому Законові. Також встановлено, що Закон Української РСР "Про власність" застосовується до правовідносин, які виникли після введення в дію Закону, тобто з 15.04.1991.
Закон Української РСР "Про власність", який набув чинності 15.04.1991, не передбачав такого поняття як колгоспний двір і не встановлював виключень чи обмежень щодо входження частки у праві власності на майно колишнього колгоспного двору до складу спадщини. У подальшому Законом України від 16.12.1993 № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ст. 563 виключено з ЦК Української РСР 1963 01.01.2004 набрав чинності ЦК України, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень якого визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22.12.1995 № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990.
Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР).
Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Звертає увагу, що згідно з записами погосподарських книг, починаючи з 1980 року і до 1999 року (смерті спадкодавиці) ОСОБА_3 була єдиним членом колгоспного двору.
Після її смерті, з 1999 року і до 2011 року записи погосподарського обліку не містять відомостей щодо ОСОБА_1 , яка відповідно не проживала з матір`ю та після її смерті не вступала в оперативне управління спірним майном (доказів вступу в оперативне управління майном позивачем не надано). Лише з 2011 року наявні відомості у погосподарському обліку щодо ОСОБА_1 та спірного домоволодіння.
Таким чином, наведені у позовній заяві обставини не спростовують відомості погосподарського обліку, які свідчать про відсутність позивача у складі господарства після смерті спадкодавця протягом тривалого часу. Крім того, надані позивачем докази не дають можливості однозначно встановити факт належного та своєчасного прийняття спадщини, а також фактичного вступу у володіння чи управління спадковим майном.
У зв`язку з викладеним, на думку відповідача, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, а надані матеріали містять певні розбіжності щодо фактичного користування та володіння спірним майном.
Разом з тим, Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області просить розглянути дану цивільну страву за наявними у справі доказами та поданим відзивом в рамках відповідного законодавства, яке діяло на час спірних правовідносин, а також просить їх прийняти до уваги при ухваленні рішення у справі з урахуванням усіх встановлених обставин.
Ухвалою суду від 18.03.2026 клопотання представника позивача Жикевич В.П. про витребування доказів задоволено, витребувано з Державного нотаріального архіву Вінницької області копію спадкової справи № 517-00, номер у спадковому реєстрі 337973, заведеної Тиврівською державною нотаріальною конторою відносно майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
07.04.2026 до суду надійшла витребувана копія спадкової справи.
23.04.2026 представником позивача ОСОБА_2 подано до суду позовну заяву у новій редакції зі зміненими підставами позову у справі № 145/314/26, у якій зазначено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пилява Вінницького (Тиврівського) району Вінницької області померла її мати ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .
За життя її мати склала заповіт на її користь, яким усе своє майно, що належатиме їй на день смерті і на все що вона матиме право, заповіла їй.
До складу спадщини після смерті матері входить, в тому числі, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .
Спадщину після смерті матері вона прийняла. В Тиврівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 не отримала, оскільки ця нерухомість належала колгоспному двору.
Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 згідно зі свідоцтвом № НОМЕР_1 про право особистої власності на будинковолодіння, виданого Пилявською сільською радою 05.10.1991 на підставі рішення Тиврівської районної ради № 143 від 21.07.1988 належав колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .
Єдиним членом цього колгоспного двору була мати позивачки ОСОБА_3 .
У видачі їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 нотаріус відмовила, мотивуючи свою відмову тим, що ця нерухомість належала колгоспному двору.
Земельна ділянка площею 0,25 га., на якій розташований будинок, рахується за ОСОБА_3 .
Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , 1946 року забудови, означений в техпаспорті літ. "А" з верандою "а" ,загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею - 23,6 кв.м., допоміжною площею - 13,3 кв.м., прибудову "а1", криницю № 1, хвіртку № 2, ворота № 3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 12.05.2026 клопотання представника позивача ОСОБА_2 про зміну підстав позову задоволено.
20.05.2026 представником відповідача ОСОБА_4 подано до суду заяву, у якій останній зазначив, що враховуючи зміну підстави позову Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області просить при ухваленні рішення у даній справі врахувати всі наявні у матеріалах справи докази та подані по суті справи заяви з повним та об`єктивним дослідженням та встановленням дійсних обставин справи та їх відповідність Законодавству України.
Ухвалою суду від 04.06.2026 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились. Представником позивача ОСОБА_2 подано заяву, у якій вона просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.
Представник відповідача Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, згідно з поданою заявою просить справу розглянути за його відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с73). 
Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою, виданою Гніванським ВП КП "ВООБТІ" від 13.11.2025 №617, убачається, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи № 128, станом на 31.12.2012, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , 05.10.1991 зареєстроване за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва № 117 про право особистої власності на житловий будинок від 05.10.1991, виданого виконкомом Пилявської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, на підставі рішення Тиврівської районної ради № 143 від 21.07.1988 (а.с.12).
Єдиним членом колгоспного двору була ОСОБА_3 , що стверджується погосподарською книгою (а.с.41-50).
За життя ОСОБА_3 склала заповіт на користь своєї доньки ОСОБА_1 (а.с.74).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою померлої ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження від 21.08.1981 серії НОМЕР_2 (а.с.13), яка після реєстрації шлюбу (свідоцтво про шлюб від 15.03.2007 серія НОМЕР_3 ) змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.13зворот).
ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Тиврівської державної нотаріальної контори, де заведена спадкова справа № 517-00 (а.с.71-79) та отримала свідоцтво про право спадщину за заповітом на земельну частку (пай) від 07.08.2000 (а.с.79).
Інших спадкоємців чи спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадковому майні після смерті ОСОБА_3 - немає.
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2026 нотаріус Тиврівської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , оскільки законодавством України така форма власності як колгоспний двір не передбачена (а.с.14зворот-15).
Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України "Про власність".
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, які виникли до 15.04.1991, тобто до набрання чинності Законом України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Отже, станом на 15.04.1991 ОСОБА_3 , як голові і останньому члену колгоспного двору належав колгоспний двір, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , як такій, що не втратила права в майні.
Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому до даних правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР (в редакції від 03.12.1996).
Статтею 563 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка регулювала питання спадкування майна колгоспного двору, встановлено, що у випадку смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила спадкування на загальних підставах.
Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена поширювалася на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також у разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
Оскільки останній член колгоспного двору, а саме ОСОБА_3 померла після ІНФОРМАЦІЯ_3 , то після її смерті відкрилась спадщина на все майно колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , що стверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с.4-7).
Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР).
Згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її донька ОСОБА_1 , що стверджується витребуваною судом спадковою справою №517-00 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.71-79) та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.08.2000. Інші спадкоємці відсутні.
За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , 1946 року забудови, означений в техпаспорті літ. "А" з верандою "а" ,загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею - 23,6 кв.м., допоміжною площею - 13,3 кв.м., прибудову "а1", криницю № 1, хвіртку № 2, ворота № 3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 01 липня 2026 року.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя         Іванець В.  Д.