Справа № 444/4966/25
Провадження № 2/444/586/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
/заочне/

28 квітня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Ясиновський Р. Б. 
секретар судового засідання Стець М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє його представник адвокат Мартинюк Марія Русланівна, до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2095, виданий 23.01.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною та стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 4 021,43 гривень, стягнутих в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_6, відкритого на підставі виконавчого напису № 2095, виданого 23.01.2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

05.12.2025 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. 

Позивач з підстав наведених в позовній заяві просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2095, виданий 23.01.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною. Крім цьго, просив стягнути з АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" на його користь безпідставно набуті грошові кошти у сумі 4 021,43 гривень, стягнуті в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_6, відкритого на підставі виконавчого напису № 2095, виданого 23.01.2019 року та судові витрати у даній справі.

Сторони в судове засідання повторно не прибули, однак представник позивача звернувся з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити. 

Відповідач, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, повторно. Не подав відзив на позов, а також не звертався з жодними клопотаннями.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено наступне.
26.02.2019 року, Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною, розглянуто заяву про примусове виконання: на підставі виконавчого напису № 2095, виданого 23.01.2019 року було відкрито виконавче провадження №58477080. 
Вчинення виконавчого напису на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172, вчинений з порушенням діючого законодавства, з огляду на наступні правові обставини.
Так, за загальним правилом ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
23.01.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, було вчинено виконавчий напис № 2095 про звернення стягнення з громадянина України ОСОБА_2 , який є Боржником за Кредитним договором № 200793857801 від 22.03.2017 року, укладеним ним із ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", заборгованість за Кредитним договором № 200793857801 від 22.03.2017 року.
Строк платежу за Кредитним договором № 200793857801 від 22.03.2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів.
Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 січня 2018 року по 11 січня 2019 року. Сума заборгованості становить 14 053,15 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувана становить 14 553,15 грн.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Ст. 637 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, ч. 2 даної статті у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
6 травня 2023 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11 квітня 2023 р. № 3048-ІХ.
Зокрема новою редакцією п. 10-2 розд. XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», серед іншого, передбачено заборону відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинених на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально.
Отже, забороняється у період дії воєнного стану примусове виконання виконавчих написів нотаріусів.
Крім цього, відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Частиною першою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Статті 88 Закону України «Про нотаріат» кореспондує пункт 3.1 Глави 16 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, згідно із яким нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувана; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Згідно пункту 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Пунктом 3.2. Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
Таким чином, нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином.
10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
При цьому, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.
Однією з умов вчинення виконавчого напису є: засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашений заборгованості, проте позивач не отримував жодних документів. Що свідчить про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною не було дотримано процедури вчинення виконавчого напису, а, отже, повинна була відмовити Відповідачу у вчиненні виконавчого напису відповідно до норм Закону України «Про нотаріат».
Крім цього, згідно із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц, від 14 серпня 2019 року у справі №569/8884/17, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.
Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов 'язання.
Отже, відповідне право стягувана, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису стаття 88 Закону України «Про нотаріат».
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
На думку суду встановлену виконавчим написом заборгованість не можна вважати безспірною, з огляду на таке.
Виконавчий напис № 2095, виданий 23.01.2019 року, вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки приватний нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірив безспірності стягнення грошових коштів, а саме: не отримав від сторін первинні документи щодо видачі кредиту, що є підставою вважати, що заборгованість не є безспірною.
Окрім цього, наданий нотаріусу розрахунок боргу, здійснений відповідачем не може вважатися доказом безспірності вимог Стягувана до боржника, оскільки він відображає односторонні арифметичні розрахунки Відповідача. Позивач не погоджується із розрахунком загальної суми заборгованості, встановленим виконавчим написом, що становить 14 053,15 гривень. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувана у розмірі 500 грн, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувана.
Загальна сума, яка підлягає стягненню Боржника на користь Стягувана становить 14553,15 гривень.
Встановлення відсотків за користування кредитом суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка була чинна на момент укладення кредитного договору, а тому відсутні підстави вважати, що сума боргу є безспірною та не було враховано суму погашення по кредиту позивачем.
Так, відповідно до ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Частиною 2 статті 215 ЦК України встановлено, що правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається.
Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів».
За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на момент укладення спірного договору кредитору забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь- які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь- яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно п. 17, 23 ст. 1 вищезазначеного Закону, послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитором (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Дана правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071 цс 16, а також у постанові Верховного Суду по справі № 766/1497/16- ц від 6 червня 2018 року.
Враховуючи вищезазначене, встановлення відсотків за користування кредитом суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин, або правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.
Відтак, стягнення на підставі виконавчого напису суми заборгованості, до якої входила в тому числі і відсотки за користування кредитом, дає підстави зробити висновок про те, що сума заборгованості не була безспірною вже на момент вчинення виконавчого напису.
Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Враховуючи вищевикладене, на переконання суду, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, при вчиненні виконавчого напису № 2095, виданого 23.01.2019 року, діяла неправомірно та безпідставно, - вчинивши виконавчий напис в порушення вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», не пересвідчившись у безспірності вимог Відповідача до Позивача, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Крім цього, слід звернути увагу на те, що на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною відкрито виконавче провадження № НОМЕР_6, де встановлено стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість у розмірі 14 553,15 гривень. Також було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 26.02.2019 року, якою встановлено стягнути на користь Приватного виконавця основну винагороду у сумі 1 455,32 гривень за виконавчим провадженням № НОМЕР_6.
В рамках виконавчого провадження № НОМЕР_6 загальна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить: 14 553,15 грн.
В межах виконавчого провадження № НОМЕР_6 з ОСОБА_1 утримано кошти у розмірі 4 823,93 гри., з яких: 4 021,43 гривень - в рахунок погашення заборгованості перед Стягувачем; 402,14 гривень - в рахунок погашення основної винагороди приватного виконавця; 400,36 гривень - в рахунок погашення витрат виконавчого провадження.
В рамках виконавчого провадження № НОМЕР_6 загальна сума, безпідставно стягнута з ОСОБА_1 , полягає у розмірі 4 021,43 грн., що підтверджується Відповіддю на адвокатський запит від 18.11.2025 року.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Тобто правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні.
За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій Відповідач стягнув з позивача грошові кошти - відсутня, а, тому, наявні правові підстави для задоволення позову у даній справі. Таким чином, вимоги про повернення коштів на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України є обґрунтованими.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог.
Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1211,20 грн. та витрати із сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2095, виданий 23.01.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною.
Стягнути з АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 4 021,43 гривень, стягнуті в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_6, відкритого на підставі виконавчого напису № 2095, виданого 23.01.2019 року.
Стягнути з АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 1816,80 грн.

Заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 05.12.2025 року (справа № 444/4966/25, провадження 2/444/2311/2025) продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається Львівському апеляційному суду.

Повне найменування учасників справи:
Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , телефон: НОМЕР_2 , електронна пошта: відсутня, кабінет ЄСІТС відсутній)
Представник позивача (Мартинюк Марія Русланівна (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ВЛ № 1392 від 02.09.2022 року, видане Радою адвокатів Волинської області, вул. М. Коцюбинського, буд. 1, офіс 605, м. Київ, 01054, тел.: +380501932616, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер за яким зареєстровано електронний кабінет: 003395612)
Відповідач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (місцезнаходження: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070, код ЄДРПОУ: 14282829, номер засобу зв`язку: +380442907 2901 , +380962907290, +380502907290 , +380932907290, має кабінет ЄСІТС)
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 1 Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (місцезнаходження: м. Київ, 01054, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, оф. 215, телефон: 0504575300, офіційна електронна адреса: невідомо
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 2 Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна (адреса: 02002, м. Київ, вулиця Микільсько-Слобідська, 2-Б. секція 3, прим. 250 А/2, тел. НОМЕР_5 , моб. НОМЕР_5 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 , має кабінет ЄСІТС.

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2026 року.

Суддя:        Ясиновський Р. Б.