05 травня 2026 року Єдиний унікальний № 501/1236/26 Провадження № 2/501/1631/26

РІШЕННЯ
Іменем України
01 травня 2026 року       м. Чорноморськ
Чорноморський міський суд Одеської області
у складі: головуючого Тордія Е.Н., секретаря судового засідання Дунаєвої Т.В..
номер справи № 501/1236/26 провадження № 2/501/1631/26

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чорноморського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом позивача ОСОБА_1 до відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особи на боці відповідача : ОСОБА_5 предмет та підстава позову про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька -
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад обставин правовідносин. Позиція сторін.
19 березня 2026 року позивач звернувся до Чорноморського міського суду Одеської області з вищевказаною позовною заявою.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , має повнолітніх дітей: ОСОБА_2 яка перебуває у шлюбі в ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Позивач є непрацездатною особою та вважає що його дружина та повнолітні доньки мають його утримувати , тому просить стягнути з кожного по 1000.00 грн. щомісячно.
Позивач в судове засідання не з`явився надав до суду відповідну заяву про розгляд справи за своєї відсутності.
Відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ОСОБА_4 та третя особа : ОСОБА_5 , надалі заперечення щодо позовних вимог, прохали у задоволенні позовних вимог відмовити , оскільки позивач отримує доходи , які значно перевищують прожитковий мінімум встановлений державою, розгляд справи проводити за своєї відсутності. 
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 08 квітня 2026 року, провадження у вищевказаної справі відкрито, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачам та третьої особі запропоновано в строк до 30 квітня 2026 року подати відзив (заперечення). 
20 квітня 2026 року ОСОБА_1 надіслав відповідь на відзив ОСОБА_2 .
21 квітня 2026 року ОСОБА_2 наданий відзив , в якому вона позовні вимоги не визнала та через не обґрунтованість вимог , прохала в задоволенні позовних вимог відмовити .
23 квітня 2026 року ОСОБА_4 наданий відзив , в якому вона позовні вимоги не визнала та через не обґрунтованість вимог ,прохала в задоволенні позовних вимог відмовити .
23 квітня ОСОБА_5 наданий відзив , в якому він позовні вимоги не визнав та через не обґрунтованість вимог прохав в задоволенні позовних вимог відмовити .
23 квітня ОСОБА_3 наданий відзив , в якому вона позовні вимоги не визнала та через не обґрунтованість вимог прохала в задоволенні позовних вимог ,відмовити .
За положеннями ст.ст. 13, 43 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодекс України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. 
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Фактичні обставини встановлені Судом.
Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 виданого Іллічівським міським ВДРАЦС від 25 серпня 1984 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу подружжю присвоєнні прізвища ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ( а.с.24).
Свідоцтво (серія НОМЕР_2 видане Олександрійською сільською радою 15 листопада 1985 року), засвідчує факт народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої зазначені відповідно : ОСОБА_1 ОСОБА_3 ( а.с.15).
Згідно свідоцтва(серія НОМЕР_3 виданого Олександрійською сільською радою 20 травня 1988 року) вбачається ,що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_8 , батьками якої зазначені відповідно : ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ( а.с.20) 
Згідно свідоцтва (серія НОМЕР_4 виданого 27 серпня 2013 року ВАЦС реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області) ОСОБА_5 27 серпня 2013 року одружився з ОСОБА_7 ( а.с.119).
За змістом свідоцтва ( серія НОМЕР_5 виданому 25 липня 2014 року ВАЦС реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області ) ОСОБА_9 26 липня 2014 року одружився з ОСОБА_8 ( а.с.19).
З посвідчення № НОМЕР_6 серія НОМЕР_7 вбачається ,що ОСОБА_1 є пенсіонерам за віком ( а.с.8).
Довідка до акту огляду медико- соціальною експертною комісією від 10 січня 2020 року засвідчує наявність у ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності , безстроково ( а.с.9).
Мотивувальна частина та застосовані Судом правові норми.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Кожна особа згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожна особа має право на судовий захист
Частиною 1 ст. 202 Сімейного Кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 Сімейного кодексу України), не є абсолютним. 
У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 Сімейного кодексу України).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 Сімейного кодексу України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зав`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. 

Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі.
Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.
Згідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
Одже, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. 
Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.
Позивач по справі досяг пенсійного віку і є особою з інвалідністю ІІ групи.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. 
До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.
Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Згідно ч.2 ст. 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. 
Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.
З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст. 204 Сімейного кодексу України для стягнення з відповідачів від аліментів на утримання позивача.
Суд приймає до уваги те, що позивач є непрацездатною особою, згідно наявних доказів, проте будь - яких належних та допустимих доказі наявності хронічних захворювань , які потребують значніших коштів на лікування, відсутності доходу , тощо у зв`язку з чим потребує додаткової допомоги Суду , не надав. 
Також суду не надано належних та допустимих доказів отримання позивачем доходів ( пенсії тощо), а також доказів наявної можливості відповідачів надати таку допомогу. 
Суд бере до уваги відповідь позивача на відзив ОСОБА_2 , вх.№ 7390 від 20 квітня 2026 року згідно якого, він не заперечує факт , того, що отримує пенсійне забезпечення та інші доходи, що сукупно перевищують встановлений законом прожитковий мінімум. Отримує пенсію, та інші фінансові надходження та не потребує додаткового утримання , а також не потребує покриття якихось додаткових витрат.
Згідно ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
За приписами зі ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду.
Оцінивши надані докази ух сукупності надавши їм належну правову оцінка Суд дійшов до висновку ,що позовні вимоги ОСОБА_10 є не доведеними та такими що 
задоволенню не підлягають.
Судові витрати
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, він залишається за рахунок держави.
Керуючись ст.ст.12,12,81-89, 141, 247,259,263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.202,205 Сімейного кодексу України Суд -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особи на боці відповідача : ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - залишити без задоволення.
Повний текс рішення виготовлено 05 травня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони у справі:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований: 
АДРЕСА_1 , пенсіонер.
Відповідачі: 
ОСОБА_3  , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 відомості про місце роботи відсутні, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . 
Третя особа:  ОСОБА_5  , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_10 , місце реєстрації : АДРЕСА_3 .

Головуючий