612/9/26
2/612/106/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року   с-ще Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Масло С.П.,
за участю секретаря судового засідання Чміль Т.А.,
представника позивача за первісним позовом - ОСОБА_1 
позивача за первісним позовом - ОСОБА_2 ,
представника відповідача за первісним позовом - ОСОБА_5,
відповідача за первісним позовом - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Близнюки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та визначення способу участі батька у вихованні дитини, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, про визначення способу участі батька у вихованні дитини,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, в якій просить: 1) Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) Визначити ОСОБА_3 спосіб участі в спілкуванні та вихованні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді систематичних побачень з дитиною кожного тижня з 09 год. до 17 год. суботи та в період літніх канікул протягом чотирнадцяти днів з 01 липня до 14 липня кожного року, без присутності матері, з відвідуванням місць громадського відпочинку, оздоровлення, курортів або місця проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини, за погодженням зі мною.
Відповідач  ОСОБА_3  за первісним позовом подав відзив на позов, в якому заперечує графік побачень та спілкування з сином, які позивач просить йому встановити. Відповідач звертає увагу, що позивач іноді здійснює йому перешкоди у побаченні із сином. Відповідач, зазначає, що не заперечує щодо визначення місця проживання малолітнього сина разом із матір`ю. На переконання відповідача, спілкування сина з батьком є основою для правильного розвитку малолітнього хлопчика. З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо встановлення йому зазначеного позивачем графіку побачень та спілкування з сином.
Позивач ОСОБА_2 за первісним позовом надала відповідь на відзив, в якому наполягала на задоволенні первісного позову. Зазначила, що вона не заперечує право батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, однак вважає за необхідне визначити відповідний порядок такого спілкування судом з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, стану здоров`я та усталеного способу життя.
Також  ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, в якому просить визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спосіб участі в спілкуванні та вихованні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді систематичних побачень з дитиною протягом першого та третього тижня кожного поточного місяця починаючи з 09.00 години понеділка до 17.00 години неділі та в період літніх канікул протягом чотирнадцяти днів з 01 липня до 14 липня кожного року, без присутності матері, з відвідуванням місць громадського відпочинку, оздоровлення, курортів або місця проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини. Вимоги зустрічного позову обґрунтовує аналогічно доводам викладених у відзиві на первісний позов.
ОСОБА_2 не погодившись із зустрічним позовом подала відзив на нього, в якому просила відмовити в задоволенні зустрічного позову. Зазначила, що дитина тривалий час проживає разом із матір`ю, між ними сформувався сталий психоемоційний зв`язок, а також усталене середовище проживання, яке є звичним для дитини. Зміна такого середовища без об`єктивної необхідності може негативно вплинути на психологічний стан малолітньої дитини. Вона не перешкоджає спілкуванню батька з дитиною та не заперечує його право брати участь у вихованні та розвитку дитини, проте за графіком визначеним нею у позові.
Ухвалою судді від 22.01.2026 провадження у справі відкрито, з дня постановлення ухвали почате підготовче провадження.
Ухвалою суду від 06.03.2026 вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.
Ухвалою суду від 26.03.2026 витребувано у Органу опіки та піклування виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області висновок щодо розв`язання спору.
Ухвалою суду від 23.04.2026 закрито підготовче провадження в справі з призначенням до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник за первісним позовом у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, а також відмовити в задоволенні зустрічного позову.
Відповідач та його представник за первісним позовом наполягали на задоволенні зустрічного позову та необґрунтованості вимог за первісним позовом.
Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, просили розглянути справу без їх участі.
Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд висновує наступне.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 серія НОМЕР_1 , виданого Близнюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 20.05.2020 року батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 10.09.2025 року №612/584/25 №2/612/261/25 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.
Дитина фактично проживає разом із матір`ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де власником квартири є дитина - ОСОБА_4 , що не заперечується сторонами по справі.
Дитина відвіує Близнюківський (ясла-садок) № 2 «Сонечко» Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області з 01.09.2021. Батьки особисто приводять сина до закладу дошкільної освіти та вчасно забирають, що підтверджується двома довідками від 11.11.2025 та від 18.02.2026.
Відповідно до акту обстеження умов проживання № 311 від 18.11.2025 року, складеного Службою у справах дітей селищної ради, житлове приміщення ОСОБА_2 відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Квартира є чистою, охайною та просторою, забезпечена необхідними меблями і побутовою технікою, наявні продукти харчування. Для дитини створені належні умови проживання: облаштовано окрему кімнату, місце для сну та відпочинку, а також зону для ігор і навчання; наявні необхідні меблі, постільна білизна, одяг та засоби догляду.
Згідно з актом обстеження умов проживання № 16 від 03.02.2026 року, складеним Службою у справах дітей селищної ради, житловий будинок ОСОБА_3 відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Житло забезпечене необхідними меблями та побутовою технікою, наявні продукти харчування. У разі відсутності електропостачання передбачені альтернативні джерела живлення (генератор, акумулятор). Для дитини створені належні умови: облаштовано окрему кімнату зі спальним місцем, місцем для навчання, меблями для зберігання речей, а також гімнастичною стінкою; наявний одяг відповідно до віку та сезону і достатня кількість іграшок. Крім того, на подвір`ї облаштовано дитячий майданчик.
З довідок про доходи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено, що як мати, так і батько здійснюють підприємницьку діяльність як фізичні особи-підприємці та мають стабільний і достатній рівень матеріального забезпечення для повноцінного утримання і розвитку дитини.
Згідно з психологічним висновком за результатами психодіагностичного дослідження малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що дитина має підвищений рівень внутрішнього напруження, емоційно чутливо реагує на конфлікти між батьками, при цьому зберігає емоційну прив`язаність до обох батьків, однак більш виражене почуття безпеки та прихильності пов`язує з матір`ю. Разом з тим дитина потребує стабільного, спокійного середовища проживання та збереження емоційного зв`язку з обома батьками.
З висновку органу опіки та піклування Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 15.04.2026 вбачається, що орган опіки та піклування вважав за доцільне рекомендувати суду визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із матір`ю. З метою забезпечення права дитини на спілкування з обома батьками та збереження емоційного зв`язку з батьком, орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати суду визначити наступний спосіб участі батька - ОСОБА_3 у вихованні дитини: 1. Регулярні побачення: кожна субота і неділя з 10:00 суботи до 18:00 неділі з правом ночівлі; 2. Канікули та відпустка: половина зимових канікул; половина літніх канікул (до 14 календарних днів поспіль); весняні та осінні канікули - за домовленістю або почергово; чергування святкових днів (Новий рік, Різдво, Великдень, день народження дитини - за домовленістю або почергово); 3. Дистанційне спілкування: телефонне та відеоспілкування без обмежень у зручний для дитини час; 4. Участь у житті дитини: участь у вирішенні питань лікування, освіти та розвитку; право відвідувати заклади освіти та заходи за участю дитини. При цьому орган опіки та піклування зазначив, що запропонований батьком порядок проживання дитини за принципом «один тиждень з батьком/ один тиждень з матір`ю» на даний час не відповідає найкращим інтересам дитини.
Дві письмові заяви свідка, які додані до зустрічного позову, суд вважає недопустимим доказами та не посилається на них у рішенні враховуючи принцип безпосередності дослідження доказів, викладений у ч.1 ст. 229 ЦПК України, при цьому представник відповідача не заявляла клопотання про виклик та допит в якості свідків цих осіб. 
Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини разом із його матір`ю, суд зазначає наступне.
Частина 4 ст. 29 ЦК України визначає, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
За змістом ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 30.03.2021 при розгляді справи №542/1428/18 (провадження № 61-18612св19) зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженою резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01.07.2017 у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.
Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять те, що  ОСОБА_2 , має самостійний дохід та належні житлово-побутові умови, що вказує на створення для дитини належних умов життя, виховання та розвитку, при цьому даних, які б негативно характеризували її в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України, судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги первісного позову в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.
Щодо вимог первісного позову та зустрічного позову про визначення способу участі батька у вихованні дитини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає разом з матір`ю  ОСОБА_2 , водночас між сторонами не налагоджено процесу спілкування батька із сином.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між дитиною та батьком. ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує.
Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини.
Згідно вимог статті 157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно.
Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 у статті 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (стаття 114 наведеного вище Закону).
Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.
Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.
Відповідно до частин другої та третьої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Як вбачається із частини першої статті 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.
Відповідно до частини другої статті 158 Сімейного кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Згідно вимог частини першої статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до частини другої статті 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, суд може визначати способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо).
Як вбачається з положень частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням того, що між позивачем та відповідачем існує спір щодо участі батька у вихованні сина, такий спір повинен бути вирішений судом.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з батьком.
Позбавлення батька  ОСОБА_3  права щодо участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 може позбавити дитину родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.
Визначаючи графік участі батька  ОСОБА_3  у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, суд враховує принцип диспозитивності (розгляд справи в межах заявлених вимог), висновок органу опіки та піклування, якнайкращі інтереси та права дитини, його вік, розпорядок дня та приходить до висновку, що вимоги первісного позову та вимоги зустрічного позову у цій частині слід задовольнити частково та визначити наступний спосіб участі батька  ОСОБА_3  у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом встановлення графіку побачень та спілкування батька з дитиною: кожного тижня суботи з 10 години до 17 години без присутності матері та в період літніх канікул протягом чотирнадцяти днів з 01 липня до 14 липня кожного року без присутності матері з відвідуванням місць громадського відпочинку, оздоровлення, курортів або місця проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини.
Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини первісного та зустрічного позовів та з урахуванням частини 10 цієї статті щодо зобов`язання сторони, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89,141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та визначення способу участі батька у вихованні дитини - задовольнити частково.
Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, про визначення способу участі батька у вихованні дитини - задовольнити частково.
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю  ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Визначити спосіб участі батька ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом встановлення графіку побачень та спілкування батька з дитиною: кожного тижня суботи з 10 години до 17 години без присутності матері та в період літніх канікул протягом чотирнадцяти днів з 01 липня до 14 липня кожного року без присутності матері з відвідуванням місць громадського відпочинку, оздоровлення, курортів або місця проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У задоволенні решти вимог первісного та зустрічного позовів - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене повністю або частково в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його складання.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 21.05.2026. 
Позивач за первісним позовом:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідач за первісним позовом:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 . 
Третя особа: Служба у справах дітей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, буд. 39, с-ще Близнюки, Лозівський район, Харківська область, код ЄДРПОУ 44090360.
Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, буд. 39, с-ще Близнюки, Лозівський район, Харківська область, код ЄДРПОУ 04400021.

Суддя С.П. Масло