ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1854/26 Справа № 190/1554/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Фирса Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Никифоряка Л.П., Красвітної Т.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
- за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» 
на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 року,-
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
21.07.2025 року до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просив суд стягнути з відповідачки збитки в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області суду від 21 липня 2010 року у справі №2-93/10 в розмірі 92230,05 грн. та понесені судові витрати.
В обґрунтування позову зазначав, що згідно з рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровськоїобласті від 21 липня 2010 року по справі №2-93/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11199490000 від 17.08.2007 року у розмірі 298883,21 грн. В подальшому АКБ «УкрСиббанк» відступили право вимоги до ОСОБА_1 - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», а ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» своє право вимоги передали ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі укладеного договору купівлі-продажу права вимоги №1930/К від 18 вересня 2019 року. Тому, відповідно до укладених договорів станом на дату звернення до суду, право вимоги за кредитним договором №11199490000 від 17.08.2007 року належить ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом №1706 змінено найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Наказом №55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства.
Оскільки відповідачем рішення суду не виконувалось у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року, позивач вважає, що він має право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
30.10.2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що посилання суду першої інстанції на задавнену вимогу не відповідає обставинам справи і тому, внаслідок того, що було зроблено хибних висновків судом І інстанції при вирішенні даної справи, рішення містить порушення норм цивільного законодавства і має бути скасованим.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило. 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 92230,05 грн, що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.
Згідно з рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2010 року у цивільній справі №2-93/10 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 297063,21 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на загальну суму 298883,21 грн.
18.09.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги №1930/К, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований в реєстрі № 2199, на умовах якого продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність права вимоги, які виникли та /або можуть виникнути у майбутньому до боржників.
07 листопада 2019 року ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області у цивільній справі №№2-93/10 замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» з виконання виконавчого листа № 2-93/10, виданого П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області згідно рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 11199490000 від 17 серпня 2007 року.
Відповідно до наказу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» №55-к від 25.07.2024 року з 25.07.2024 року перейменовано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у ТОВ «Він Фінанс».
Відповідно копії квитанції №172 від 14.01.2011 року ОСОБА_1 сплатила 25000,00 доларів США в еквіваленті у гривнях кошти в сумі 198832,50 грн. на рахунок ПАТ «УкрСиббанк», призначення платежу: погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором № 11199490000 від 17.08.2007 року (а.с. 34).
Згідно з копією картки обліку транспортного засобу Жовтоводського МРЕВ УМВС України в Дніпропетровській області від 01.02.2011 року господар транспортного засобу автомобіля марки TOYOTA RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 значиться ОСОБА_1 . На зазначеній картці мається відмітка «кредит погашено, дійсно при наявності свідоцтва НОМЕР_2 , 01.02.2011 р.» (а.с. 35).
Відповідно до ухвали П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.11.2016 року замінено сторону у справі №2-93/10 р., та у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 297063 гри.21 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на загальну суму 298883 грн. 21коп.. а саме первісного стягувача – ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ПАТ «Дельта Банк»; видано дублікати виконавчих листів П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області по справі №2-93/10 про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 297063 грн. 21 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 1700 грн. сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на загальну суму 298883 грн. 21коп.,; в задоволенні заявлених вимог щодо визнання причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа поважними та відновлення пропущеного строк пред`явлення виконавчого листа П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області по справі №2-93/10 до виконання – відмовлено (а.с.29-30).
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.04.2017 року ухвалу П`ятихатського районного суду від 25.11.2016 року скасовано, у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Дельта банк», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого документа – відмовлено (а.с.31).
За таких обставин, беручи до уваги те, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року, яка набрала законної сили стягувачу ПАТ «Дельта Банк» у видачі дублікату виконавчого листа, у зв`язку з тим, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив відмовлено, тобто вимоги, які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому (примусовому) порядку, між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого не може бути застосовано положення статті 625 ЦК України, позивач не надав доказів, що між банком та ОСОБА_1 не врегульовано заборгованість за кредитним договором №11199490000 від 17 серпня 2007 року,а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2022 року, справа 285/3536/20 провадження 61-261св22, зазначив, що приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 лютого 2026 року у справі №754/511/23 дійшла наступного висновку:
«До відповідних грошових вимог (щодо яких вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку за судовим рішенням) не можна застосовувати правила частини другої статті 625 ЦК України.
За протилежним (іншим) підходом буде складатися нерозумна ситуація, за якою після втрати права на примусове виконання судового рішення про стягнення основного боргу і припинення можливості його реалізації, зокрема у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа для виконання і відмови в поновленні цього строку судом, за обставин неможливості виконання захисту основної вимоги (про стягнення основної суми боргу) кредитор зберігатиме можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на невиконувану вимогу, що суперечитиме принципу правової визначеності.»

Доводи викладені в апеляційній скарзі спростовуються тим, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року стягувачу ПАТ «Дельта Банк» у видачі дублікату виконавчого листа було відмовлено, у зв`язку зі спливом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на невиконувану вимогу, в порядку ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають. 

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах, апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права. 
Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» залишити без задоволення.
Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: