19.06.2026  Справа № 758/13425/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
судді Олійник С.В.,
за участі секретаря Захарової Н.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Івашка О.Л.,
представника третьої особи Євтєєвої Ю.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Національне антикорупційне бюро України, Спеціалізована антикорупційна прокуратура про поділ майна подружжя,

встановив:

28 серпня 2025 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, в якому просить поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0769 га, кадастровий номер 3221886000:03:165:6221, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці; земельну ділянку загальною площею 0,1153 га, кадастровий номер 3221886000:03:165:6021, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці; житловий будинок загальною площею 202,9 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортний засіб автомобіль Volkswagen Arteon, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Також позивач просить визнати за відповідачем право власності на: гараж загальною площею 27,3 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка місця розташування кадастровий номер 3221886000:03:165:6680, земельну ділянку загальною площею 0,0058 га, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці; транспортний засіб автомобіль Volkswagen Arteon, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона та відповідач перебували у шлюбі з 12.10.2016 по 16.10.2023, який розірвано 16.10.2023.У період перебування у шлюбі сторонами вказане майно набуте сторонами під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, яке зареєстроване за нею та відповідачем на праві власності, зокрема за нею на земельні ділянки кадастровий номер 3221886000:03:165:6221, кадастровий номер 3221886000:03:165:6021, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та транспортний засіб Volkswagen Arteon, НОМЕР_1 ; за відповідачем на гараж за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку кадастровий номер 3221886000:03:165:6680 та транспортний засіб Volkswagen Arteon, НОМЕР_2 . Позивач просить поділити майно шляхом визначення за кожною зі сторін права власності на майно відповідно до його реєстрації за кожним із співвласників.
Процесуальні дії та рішення у справі.
03 вересня 2025 року ухвалою Подільського районного суду міста Києва цивільну справу направлено до Вишгородського районного суду Київської області за підсудністю.
16 жовтня 2025 року матеріали справи надійшли до Вишгородського районного суду Київської області.
31 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
01 грудня 2025 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі відповідача.
02 грудня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимоги та розгляд справи без його участі.
10 лютого 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про участь в судовому засідання в режимі відеоконференцзв`язку.
03 березня 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
13 березня 2026 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Національне антикорупційне бюро України та Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру.
31 березня 2026 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) щодо позову, в яких зазначено,що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування зазначає, що детективами НАБУ здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52023000000000154 від 03.04.2023 за підозрою осіб у вчиненні кримінальних правопорушень. У межах кримінального провадження 06.02.2025 НАБУ ОСОБА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, які передбачають можливість конфіскації майна як виду покарання. Ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме на земельні ділянки, розташовані у Київській області, Броварському районі, с. Богданівка; які належать ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_3 та зареєстроване за ОСОБА_2 , гараж у с. Нові Петрівці; земельна ділянка; транспортний засіб Volkswagen Arteon; яке належить на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_3 та зареєстроване за ОСОБА_3 , земельні ділянки; житловий будинок; транспортний засіб Volkswagen Arteon; грошові кошти у будь-якій формі, що знаходяться на рахунках ОСОБА_2 у банківських установах. Надалі, 16.01.2026 з матеріалів кримінального провадження № 52023000000000154 виділено матеріали в окреме кримінальне провадження № 52026000000000020 щодо ОСОБА_2 , накладений арешт на майно є прямою процесуальною забороною на його відчуження до моменту скасування в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України. Вирішення питання про поділ майна у цивільному порядку до скасування арешту є передчасним. Позов подано після повідомлення ОСОБА_2 про підозру, що свідчить про використання цивільно-правового механізму в умовах існування кримінально-правових обмежень і цивільно-правовий позов не може використовуватися для уникнення обмежень, зокрема арешту майна накладений з метою можливої конфіскації, що закріплено правовою позицією у постанові ВС від 13.04.2022 у справі № 757/62043/18-ц. Поділ майна фактично може призвести до зміни правового режиму майна та зменшення обсягу активів, на які у майбутньому може бути звернено стягнення у межах кримінального провадження.
 
31 березня 2026 року на адресу суду надійшли пояснення третьої Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (САП), в яких просить відмовити у задоволенні позову, зазначаючи, що заявлені вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Стосовно відповідача існує кримінальне провадження № 52023000000000154 від 03.04.2023 у вчиненні кримінальних правопорушень. Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10.02.2025 накладено арешт на майно, що належить як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 , у тому числі майно, зареєстроване за кожною зі сторін. Зазначений арешт передбачає заборону відчуження та розпорядження майном, оскільки відповідно до положень ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований виключно слідчим суддею або судом у межах кримінального провадження, а до такого моменту він є чинним та обов`язковим до виконання. Отже, будь-яке вирішення питання про поділ майна у цивільному порядку до скасування арешту є передчасним. Крім того, подання позову після повідомлення про підозру свідчить про те, що обраний спосіб захисту може використовуватися для обходу встановлених кримінальним процесуальним законом обмежень, що суперечить принципу добросовісності, а суд у межах цивільного судочинства не вправі підміняти собою суд у кримінальному провадженні та фактично вирішувати питання, які належать до виключної компетенції кримінального процесу.
20 квітня 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.
20 квітня 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява щодо незгоди з позицією третіх осіб, та просить не враховувати їх позицію та розгляд справи без участі представника позивача.
20 квітня 2026 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі відповідача.
Позиції учасників справи.
Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, просив не враховувати позицію третіх осіб, оскільки позивач не може розпорядитись майном, яке має статус спільної власності, є перешкодою у реалізації прав позивача, в тому числі і для звернення до суду з заявою про скасування арешту з її частини майна.
Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.
Представник третьої особи Національне антикорупційне бюро України, просив в позові відмовити, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та передчасними, оскільки поділ арештованого майна можливий виключно після скасування арешту в порядку, визначеному КПК України, а заявлений спосіб захисту фактично спрямований на обхід кримінально-правових обмежень та можливу конфіскацію майна.
Представник третьої особи Спеціалізована антикорупційна прокуратура заперечує проти задоволення позову, вважаючи його безпідставним і передчасним через чинний арешт майна у кримінальному провадженні, який може бути скасований лише в порядку ст. 174 КПК України, а також посилаючись на неприпустимість використання цивільного процесу для уникнення кримінально-правових обмежень та можливості конфіскації майна.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що 12.10.2016 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб, виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 2553.
16.10.2023 року рішенням Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/9374/23 шлюб між сторонами розірвано.
22.03.2021 року позивачем ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, на підставі якого ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0769 га, кадастровий номер 3221886000:03:165:6221, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 249241492 від 22.03.2021.
08.10.2020 року ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, на підставі якого ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку площею 0,1153 га, кадастровий номер 3221886000:03:165:6021, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 227326333 від 08.10.2020. Згідно з будівельним паспортом на земельну ділянку кадастровий номер 3221886000:03:165:6021, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, наявні планувальні обмеження зони регулювання забудови площею 396 кв.м.
27.09.2021 року ОСОБА_3 укладено договір № 944910 купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Arteon Shooting Brake, що підтверджується рахунком-фактурою № 875 від 27.09.2021 та актом приймання-передачі транспортного засобу.
24.08.2021 року укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки та гаража, на підставі якого ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку площею 0,0058 га, кадастровий номер 3221886000:03:165:6680, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, та гараж загальною площею 27,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 306531440 від 04.08.2022 та № 306532093 від 04.08.2022, а також технічним паспортом на гараж від 05.06.2020.
21.04.2022 року ОСОБА_2 укладено договір № ИЖ-001526 купівлі-продажу (поставки) автомобіля Volkswagen Arteon Shooting Brake 2021 року випуску, що підтверджується актом приймання-передачі автомобіля від 22.05.2022 та видатковою накладною № ИЖ-001526 від 22.04.2022.
Ухвалою слідчого судді ВАКС від 10.02.2025 року (справа №991/1099/25) накладено арешт у кримінальному провадженні №52023000000000154, зокрема щодо ОСОБА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України на земельну ділянку загальною площею 0,0769 га, кадастровий номер 3221886000:03:165:6221, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці; земельну ділянку загальною площею 0,1153 га, кадастровий номер 3221886000:03:165:6021, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці; житловий будинок загальною площею 202,9 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортний засіб автомобіль Volkswagen Arteon, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Також позивач просить визнати за відповідачем право власності на: гараж загальною площею 27,3 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , земельна ділянка місця розташування кадастровий номер 3221886000:03:165:6680, земельну ділянку загальною площею 0,0058 га, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці; транспортний засіб автомобіль Volkswagen Arteon, 2021 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 
Згідно з відповідями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2146063 від 18.12.2025 та № 2146379 від 18.12.2025, на підставі ухвали Вищого антикорупційного суду від 10.02.2025 у справі № 991/1099/25, на зазначене нерухоме майно та транспортні засоби накладено арешт на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10.02.2025року.
Застосовані норми права.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Згідно з вимогами ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.
У відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження — судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності лише у випадку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який посвідчує його право власності.
Мотиви та висновки суду.
Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд здійснює захист прав, свобод та інтересів у спосіб, визначений законом або договором, а у випадках, передбачених законом, може визначити інший спосіб захисту, який не суперечить закону.
За змістом статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог, на підставі доказів, поданих сторонами, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2016 року по 16 жовтня 2023 року.
З наданих договорів купівлі-продажу, витягів з державних реєстрів та інших письмових доказів убачається, що спірне майно було набуте сторонами під час шлюбу.
Вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суд повинен встановити склад спільного майна, час та джерело його набуття.
Відповідно до статей 60, 61, 69 Сімейного кодексу України, частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є об`єктом права їх спільної сумісної власності незалежно від того, на ім`я кого із подружжя воно придбане або ким із них внесені грошові кошти, якщо інше не встановлено законом чи шлюбним договором.
Презумпція спільності права власності на майно, набуте під час шлюбу, може бути спростована лише належними доказами. Тягар доказування таких обставин покладається на особу, яка спростовує зазначену презумпцію.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.
Отже, суд приходить до висновку, що спірне майно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін.
Разом із тим встановлення належності майна до спільної сумісної власності саме по собі не є достатньою підставою для задоволення позову, оскільки відповідно до статей 2, 4, 5 ЦПК України судовому захисту підлягає лише порушене, невизнане або оспорюване право.
Судом встановлено, що право власності позивача на майно, зареєстроване за нею, є чинним, не припиненим та відповідачем не оспорюється. Аналогічно відповідач не заперечує належність йому майна, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та погоджується із залишенням такого майна за ним.
Таким чином, між сторонами відсутній спір щодо належності спірного майна або щодо права власності на нього.
Фактично позивач просить суд лише підтвердити вже існуючий стан державної реєстрації речових прав без зміни правового режиму майна, без визначення часток чи переходу права власності від одного співвласника до іншого.
За таких обставин заявлені вимоги не спрямовані на захист порушеного чи оспорюваного права, а тому не відповідають завданню цивільного судочинства та не утворюють предмета судового захисту у розумінні статей 2, 4, 5 ЦПК України та статті 15 ЦК України.
Суд також оцінює доводи третіх осіб про те, що сам факт накладення арешту на майно є самостійною підставою для відмови у позові. Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який обмежує можливість розпорядження, відчуження чи користування майном, однак не припиняє права власності та не змінює правового режиму майна. Чинне цивільне та сімейне законодавство не містить положень, відповідно до яких накладення арешту на спільне майно подружжя виключає можливість його поділу або визначення часток у ньому. Отже, сам по собі арешт майна не є юридичною перешкодою для розгляду позову про поділ майна подружжя.
Разом із тим суд враховує конкретні обставини цієї справи.
Як встановлено судом, відповідачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191КК України. Санкція ч. 5 ст. 191КК України передбачає можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна. 
На час розгляду справи усе спірне майно перебуває під арештом у межах кримінального провадження.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Відповідно до частин другої та третьої статті 13 ЦК України не допускається здійснення цивільних прав із наміром завдати шкоди іншій особі або інше зловживання правом.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що поділ майна подружжя не може використовуватися як спосіб уникнення виконання судового рішення чи інших передбачених законом майнових наслідків, а використання цивільно-правових механізмів із такою метою є проявом недобросовісного здійснення цивільних прав (постанови від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц, від 11 серпня 2021 року у справі № 723/826/19).
Аналогічний підхід викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2024 року у справі № 757/30604/17-ц.
У цій справі суд бере до уваги сукупність встановлених обставин, а саме: подання позову після повідомлення відповідачу про підозру, перебування всього спірного майна під арештом у кримінальному провадженні, відсутність між сторонами реального спору щодо належності майна та повне визнання відповідачем заявлених позовних вимог.
За таких обставин звернення до суду з даним позовом має ознаки використання цивільно-правового механізму не для захисту порушеного права, а для формальної зміни правового режиму майна та ускладнення можливого виконання в частині конфіскації майна.
Щодо визнання позову відповідачем суд зазначає таке.
Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України суд приймає визнання позову лише за наявності законних підстав. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд відмовляє у його прийнятті та продовжує розгляд справи. Верховний Суд у постанові від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19 зазначив, що суд не вправі покласти в основу рішення лише факт визнання позову, не перевіривши наявності законних підстав для його задоволення. Оскільки у даній справі відсутній спір про право, заявлений спосіб захисту не спрямований на відновлення порушеного права, а сукупність встановлених обставин свідчить про недобросовісне використання цивільно-правового механізму, суд не вбачає законних підстав для прийняття визнання позову відповідачем. 
З огляду на викладене суд доходить висновку, що хоча спірне майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, заявлені вимоги не спрямовані на захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, між сторонами відсутній реальний спір щодо належності майна, а обраний спосіб захисту за встановлених обставин використовується не за своїм призначенням. Тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.
Щодо судових витрат.
Згідно з частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України,суд

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Національне антикорупційне бюро України, Спеціалізована антикорупційна прокуратура, про поділ майна подружжя відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 01 липня 2026 року.
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;
Третя особа: Спеціалізована антикорупційна прокуратура, ЄДРПОУ: 45252419, адреса місцезнаходження: 01135, м. Київ, вул. Ісаакяна, 17; 
Третя особа: Національне антикорупційне бюро України, ЄДРПОУ: 39751280, адреса місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Дениса Монастирського, 3.

Суддя       С.В. Олійник