Справа № 931/125/26 	Головуючий у 1 інстанції: Масляна С. В. 	
Провадження № 22-ц/802/621/26  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,
секретар судового засідання Черняк О. В.,
з участю:
представника відповідача адвоката Полетило П. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , поданою представником адвокатом Полетило Павлом Сергійовичем, на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 26 березня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , 18 лютого 2026 року звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 03 жовтня 2012 року рішенням Горохівського районного суду Волинської області розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час навчається на третьому курсі Горохівського фахового коледжу Львівського національного університету природокористування, відділення технології в агрономії та тваринництві, на бюджетній основі. Стипендії син не отримує. Син у період навчання проживає у гуртожитку АДРЕСА_1 , за який вона сплачує кошти. Вказує, що їхній син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що несе витрати на канцелярські приладдя, одяг, взуття, по мірі необхідності і ліки, забезпечення відпочинку сина, створення придатних до проживання умов в гуртожитку, забезпечення проїзду дитини від дому до місця навчання і в зворотньому напрямку, харчування. Вона не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки її заробітна плата не покриває усіх витрат, так як на її утримані є ще неповнолітній син, а інші її види доходу не є значними (вирощування на присадибній ділянці квітів і часткова їх реалізація). У зв`язку з цим син потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина на даний момент не надає, тому що, як зазначив у розмові, син є повнолітнім і повинен сам себе забезпечувати. Вказує, що відповідач є працездатним, перебуває на службі в ЗСУ, отримує стабільну заробітну плату щомісяця, а тому вважає, що він має можливість надавати грошову допомогу на утримання їхнього повнолітнього сина.
Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 26 березня 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 16 лютого 2026 року та до припинення навчання, але не довше як до досягнення останнім двадцяти трьох років. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 533,00 гривні судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.
Відповідач ОСОБА_2 через представника адвоката Полетило П. С. подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим у результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. Вказує, що позов у цій справі подано до суду неналежним позивачем ОСОБА_1 , оскільки син ОСОБА_3 на момент звернення до суду досяг повноліття, з позивачем не проживає, зареєстрований та проживає в гуртожитку в м. Горохові, а позивач – в с. Привітне Володимирського району. З довідки про доходи ОСОБА_3 від 09.02.2026 за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 встановлено, що стипендія за вказаний період йому не нараховувалася, що свідчить лише про те, що здобувач освіти не досяг необхідних результатів навчання, а витрати на оплату навчання ОСОБА_3 не покладаються ні на нього особисто, ні на його батьків, оскільки навчання здійснюється за рахунок коштів держави. Надана довідка про доходи ОСОБА_3 за 2025 рік не відображає актуальний фінансовий стан та доходи на момент звернення до суду. Долучені до позовної заяви документи не підтверджують того, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Позивач не надала жодного доказу, який би підтвердив, що повнолітній син повністю перебуває на її утриманні. Просить рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Огородника О. В. подала відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що гуртожиток навчального закладу є тимчасовим місцем перебування сина на період навчального процесу і не спростовує факту постійного проживання сина з матір`ю у с. Привітне. У вихідні, святкові дні, під час канікул син проживає разом з позивачем. Саме позивач забезпечує сина продуктами харчування, одягом, коштами на проїзд, кишеньковими грошима, іншими речами, необхідними для проживання. Син навчається на денній формі навчання, що позбавляє його можливості повноцінно працювати та самостійно себе утримувати. Відповідач має стабільний дохід, що дозволяє йому сплачувати аліменти. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції у цій справі – без змін.
Представник відповідача адвокат Полетило П.С. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.
Позивач ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 в суд апеляційної інстанції не з`явились, належним чином повідомлені судом про день, час, місце, судового розгляду.
Представник позивача адвокат Огородник О. В. подав в суд апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без участі сторони позивача.
Суд апеляційної інстанції ухвалив проводити розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явились.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_4 перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який 03 жовтня 2012 року рішенням Горохівського районного суду Волинської області було розірвано. Зміна прізвища позивача з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 підтверджується копією свідоцтва про шлюб.
Під час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Син ОСОБА_3 є повнолітнім, навчається у Горохівському коледжі Львівського національного університету природокористування, на денній формі навчання за рахунок видатків державного бюджету, що підтверджується договором № 33-а про надання освітніх послуг, укладеним між навчальним закладом та здобувачем ОСОБА_3 та його законним представником ОСОБА_7 від 28.07.2023, довідкою Горохівського фахового коледжу Львівського національного університету природокористування № 0018 від 09 лютого 2026 року.
Згідно з довідкою Горохівського фахового коледжу Львівського національного університету природокористування № 0020 від 09 лютого 2026 року студент ОСОБА_3 проживає та зареєстрований в АДРЕСА_2 .
З довідки Горохівського фахового коледжу Львівського національного університету природокористування № 0019 від 09 лютого 2026 року встановлено, що студенту ОСОБА_3 , який навчається на денній формі навчання за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 стипендія не нараховувалася, дохід 0 грн.
З довідки форми ОК-5 ПФУ від 15.02.2026 встановлено, що позивач за період з 2008 року по 2025 рік отримувала доходи, зокрема, за 2025 рік в сумі 92595,1 грн.
Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідачем протягом грудня 2025 – березня 2026 року на рахунок ОСОБА_3 були перераховані кошти в загальній сумі 8700 грн.
Відповідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У роз`ясненнях Пленуму Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ст. ст. 200, 201 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
В судовому засіданні встановлено, що сторони не досягли згоди щодо утримання та розміру аліментів на утримання сина, який продовжує навчання.
Визначаючи розмір аліментів – 1/10 частина всіх видів заробітку відповідача, суд першої інстанції врахував обставини справи, зокрема те, що відповідач отримує дохід, який дозволяє надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, що навчається і потребує у зв`язку з цим допомоги.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги апеляційний суд в складі колегії суддів враховує, що матеріали справи містять докази, що повнолітній син ОСОБА_3 продовжує навчання на денній формі та, відповідно, не має змоги працювати, що свідчить про потребу в наданні матеріальної допомоги від батьків. Навчальний заклад знаходиться не за місцем постійного проживання ОСОБА_3 . Відповідач є військовослужбовцем, сплачує аліменти в користь позивача на утримання ще одного спільного неповнолітнього сина, має на утриманні малолітню дитину народжену в іншому шлюбі.
ОСОБА_3 навчається на бюджетній основі, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. Така ж позиція викладена в постанові Верховного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21)).
Суд першої інстанції підставно не взяв до уваги твердження представника відповідача про те, що на утриманні відповідача перебувають батьки похилого віку та дружина, оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження вказаних обставин. Відповідач заперечуючи щодо позовних вимог у повному обсязі, не надав інформації про розмір його доходу, не спростував необхідності матеріальної допомоги повнолітньому синові, який продовжує навчання та неможливість її надання. 
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач не має права звертатися до суду з даним позовом в інтересах сина, який є повнолітній та зареєстрований у гуртожитку, а не за адресою проживання матері. ОСОБА_3 до проживання у гуртожитку проживав разом із матір?ю та перебував на її утриманні, що підтверджується і тим, що в користь матері з відповідача до досягнення повноліття сином стягувалися аліменти, а проживання в гуртожитку навчального закладу, де він здобуває освіту, носить тимчасовий характер - на час навчання.
Рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , подану представником адвокатом Полетило Павлом Сергійовичем, залишити без задоволення.
Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 26 березня 2026 року в цій справі залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 травня 2026 року.

Головуючий суддя

Судді