ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

05 травня 2026 року	Справа №160/36085/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 року позовна заява була залишена без руху через невідповідність приписам ст.160 КАС України та запропоновано позивачу протягом десяти днів усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду уточненої позовної заяви, в якій привести позовні вимоги викладені в пунктах 3, 4 відповідно до пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України.
На виконання ухвали суду позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, а саме надано до суду уточнену позовну заяву, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення йому грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошового забезпечення виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року по справі №160/5211/24;
- зобов`язати відповідача провести йому грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошового забезпечення виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року по справі №160/5211/24;
- визнати протиправною відповідача щодо утримання при виплаті його грошового забезпечення на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року по справі №160/5211/24 військового збору у розмірі 5%;
- зобов`язати відповідача повернути йому надлишково утриманий військовий збір з грошового забезпечення в розмірі 3,5% виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року по справі №160/5211/24.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу у 5 Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, який на даний час розформований та його правонаступником є 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів. Наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 11.11.2020 року №395 його було звільнено із служби цивільного захисту. У період проходження служби нарахування грошового забезпечення здійснювалося не в повному обсязі, у зв`язку з чим він був змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року по справі №160/5211/24, відповідачем було виплачено належне йому грошове забезпечення з одночасним утримання військового збору 5% та податку на доходи фізичних осіб 18%, що підтверджується випискою з банку про надходження коштів. При цьому відповідачем в порушення вимог постанови КМУ від 15.01.2004 року №44 "Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу" не було проведено йому грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримано з індексації грошового забезпечення. Окрім цього, відповідачем протиправно було утримано з індексації грошового забезпечення військовий збір у розмірі 5%. Розмір військового збору, який підлягав утриманню становить 1,5 %, що й стало підставою для звернення з даним позовом.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
На виконання ухвали суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року у справі № 160/5211/24 відповідач перерахував та виплатив позивачу грошове забезпечення у розмірі 73 350 грн, із них: прибутковий податок - 13 203 грн (18%), військовий збір - 3 667, 51 грн (5%). Виплату коштів відповідачем було здійснено 20.11.2025 року. За змістом пунктів 4, 5 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. Законом України від 10.10.2024 року № 4015-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану" (далі - Закон №4015-ІХ), який набрав чинності з 01 грудня 2024 року, внесені зміни та доповнення до низки законодавчих актів України, зокрема, до Податкового кодексу України, в частині підвищення ставки військового збору до 5% від об`єкта оподаткування. Після 01.12.2024 року, застосовується ставка військового збору у розмірі 5% незалежно від того, що такі доходи нараховуються за виконання робіт (послуг), за користування майном платника податків тощо у податкових періодах до 01.12.2024 року. Так як відповідно до Кодексу такі доходи є доходом звітного періоду, в якому вони безпосередньо були нараховані (надані, виплачені), а не періодів, за які вони були нараховані. Виплату коштів відповідачем було здійснено 20.11.2025 року, тобто після набрання чинності Закону № 4015-ІХ. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену в позовній заяві, позицію відповідача викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у 5 Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, який на даний час розформований та його правонаступником є 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів. 
Відповідно до витягу з наказу від 11.11.2020 року № 395, згідно із пунктом 12 Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу виключено з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій: полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника 5 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області, 11.11.2020 року. Вислуга років на день звільнення складає у календарному обчисленні: 23 роки 02 місяці 26 днів; у пільговому обчисленні: не має. Виплатити одноразову грошову допомогу за: 23 роки 02 місяці 26 днів. Щорічна основна відпустка за 2020 рік використана у кількості 30 календарних днів. Згідно частини 25 статті 129 Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 року №5403/VI виплатити грошову компенсацію за 15 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 19.10.2020 року, витяг із наказу ДСНС України від 05.11.2020 року № 458.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року у справі № 160/5211/24 позовну заяву ОСОБА_1 до 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено, а саме: 
- визнано протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів щодо неврахування "індексації грошового забезпечення", як обрахункової величини при обрахунку ОСОБА_1 "грошової допомоги на оздоровлення" передбаченої частиною другою статті 129 Кодексу цивільного захисту України за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 рік; 
- зобов`язано 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 "грошової допомоги на оздоровлення" передбаченої частиною другою статті 129 Кодексу цивільного захисту України за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 рік з урахуванням "індексації грошового забезпечення" як обрахункової величини, в тому числі виплаченої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі №160/10949/23;
- визнано протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів щодо не врахування "індексації грошового забезпечення", як обрахункової величини при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7 розділу XХVІІ Інструкції "про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту" затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 року №623;
- зобов`язано 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7 розділу XХVІІ Інструкції "про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту" затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 року №623 з урахуванням "індексації грошового забезпечення" як обрахункової величини, в тому числі виплаченої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі №160/10949/23;
- визнано протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів щодо неврахування "індексації грошового забезпечення", як обрахункової величини при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2020 рік;
- зобов`язано 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об`єктів здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2020 рік з урахуванням "індексації грошового забезпечення" як обрахункової величини, в тому числі виплаченої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі № 160/10949/23.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року у справі № 160/5211/24 відповідач перерахував та виплатив позивачу грошове забезпечення у розмірі 73 350 грн, із них: прибутковий податок - 13 203 грн (18%), військовий збір - 3 667,51 грн (5%).
Виплату коштів відповідачем було здійснено позивачу 20.11.2025 року.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Згідно із ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно із ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою КМУ від 15.01.2004 року № 44 (далі - Порядок № 44).
Згідно із пунктом 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 Порядку № 44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Згідно із пунктами 4-5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Як було зазначено судом вище, на виконання рішення суду від 25.11.2024 року у справі № 160/5211/24 відповідач перерахував та виплатив позивачу грошове забезпечення у розмірі 73 350 грн, із них: прибутковий податок - 13 203 грн (18%), військовий збір - 3667,51 грн (5%). Виплату коштів відповідачем було здійснено 20.11.2025 року.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує право позивача на отримання грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення суду від 25.11.2024 року у справі №160/5211/24. 
Відповідно, доказів компенсації позивачу сум податку з доходів фізичних осіб відповідачем до суду не надано, а матеріали справи не містять.
У той же час, одночасно з виплатою позивачеві грошового забезпечення йому також повинна була бути виплачена грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з його грошового забезпечення.
До такого ж правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 25.06.2020 у справі №825/761/17, від 22.06.2018 року у справі №812/1048/17.
Щодо розміру утриманого військового збору з грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.10.2024 року № 4015-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану" встановлено, що доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Кодексу, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Кодексом.
Так, Закон України від 10.10.2024 року № 4015-ІХ набрав чинності 01.12.2024 року.
Тобто, до доходів (їх частини), які нараховані (виплачені, надані) податковими агентами платникам податку у вигляді заробітної плати за податкові періоди до 01.12.2024 року застосовується ставка військового збору 1,5% незалежно від дати їх фактичної виплати (надання).
З рішення суду від 25.11.2024 року у справі №160/5211/24 вбачається, що нарахований позивачу дохід (грошове забезпечення) стосувався періоду з 30.01.2020 року по 19.05.2023 року, коли ставка військового збору становила 1,5%.
Так, до 01.12.2024 року відповідно до підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України ставка військового збору становила 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.
Натомість, з 01 грудня 2024 року набрав чинності Закону України від 10 жовтня 2024 року №4015-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану", згідно з яким змінено пункт 16-1 підрозділу 10 ХХ ПК України та ставка військового збору почала становити 5 відсотків від об`єкта оподаткування.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року у справі №160/5211/24 поновлено право позивача на отримання належного грошового забезпечення у період проходження служби до 01.12.2024 року.
Відтак, при нарахуванні та виплаті належного грошового забезпечення на виконання рішення суду від 25.11.2024 року у справі №160/5211/24 відповідачем мала бути застосована ставка військового збору на рівні 1,5%, а не 5%.
У зв`язку із чим підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про повернення відповідачем надлишково утриманого військового збору в розмірі 3,5% (5% - 1,5%).
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір" з відповідача судові витрати, відповідно до ст.139 КАС України, не стягуються.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо непроведення ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошового забезпечення виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року у справі №160/5211/24.
Зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, який утримано з грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року у справі №160/5211/24.
Визнати протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо утримання військового збору у розмірі 5 відсотків при виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року у справі №160/5211/24.
Зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити повернення ОСОБА_1 надлишково утриманого військового збору з грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року у справі №160/5211/24 - в розмірі 3,5 відсотка.
Судовий збір не стягується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма