Справа № 513/376/26 
Провадження № 1-кп/513/125/26 

Саратський районний суд Одеської області

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року Саратський районний суд Одеської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області кримінальне провадження № 12025167240000052, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2025 року, відносно 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ясеновський, Ровеньковського району Ворошиловградської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, раніше не судимої, з середньою освітою, пенсіонерки за віком, 
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 239-2 КК України, суд, -
у с т а н о в и в:
ОСОБА_4 на початку 2021 року, точної дати встановити під час здійснення дізнання не надалося можливим, перебуваючи на земельній ділянці зі складу земель водного фонду, яка відповідно до пункту 24 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України відноситься до земель комунальної власності Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що розташована в межах населеного пункту с. Олександрівка, Білгород-Дністровського району Одеської області, за координатами Google карти 46.446671,29.438547, не маючи жодних правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності або користування земельною ділянкою водного фонду, діючи умисно, всупереч вимогам ст. ст. 58, 60, 61, 168 Земельного кодексу України, ст. ст. 86, 88, 89 Водного кодексу України, незаконно, тобто без отримання від спеціально уповноважених органів влади відповідних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву земель, які відносяться до складу земель водного фонду, реалізуючи свій умисел, діючи умисно, незаконно, керуючись корисливим мотивом та з метою заволодіння землями водного фонду, здійснила днопоглиблювальні роботи в землях водного об`єкту – річці «Сарата» (за координатами Google карти 46.446671,29.438547) в межах населеного пункту с. Олександрівка Білгород-Дністровського району Одеської області, тим самим ОСОБА_4 незаконно, умисно заволоділа поверхневим (ґрунтовим) шаром земель водного фонду об`ємом 162,5 кубічних метрів ґрунту, що згідно примітки до ст. 239-2 КК України є особливо великим розміром, оскільки обсяг поверхневого (ґрунтового) шару земель, становить більше, ніж десять кубічних метрів.
Потерпіла сторона – Петропавлівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання – не прибула. У матеріалах справи наявна заява голови сільської ради про проведення судового розгляду справи у відсутність їх представника.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала себе винною в обсязі пред`явленого їй обвинувачення. В ході судового розгляду вона детально розповіла про обставини вчинення проступку, щиро розкаялася у його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, зазначивши, що її город пішов на зсув – води на території вулиці немає, а вона носила воду руками, потім зробила на городі ставок і звідти носила воду для живності. Поверхневий шар землі знімали за допомогою трактору.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченої ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддавала сумніву фактичні обставини кримінального проступку, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміла зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої, а також дослідженням письмових доказів, наданих стороною обвинувачення та що стосуються особи обвинуваченої. При цьому судом роз`яснено та з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному, касаційному порядку.
Сукупність наведених і досліджених судом доказів, підтверджує вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, і аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Давши оцінку доказам, які були досліджені в ході судового розгляду, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 , доведена і вищеописані дії обвинуваченої ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 239-2 КК України, як незаконне заволодіння поверхневим (ґрунтовим) шаром земель водного фонду в особливо великих розмірах.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 239-2 КК України, є кримінальним правопорушенням.
ОСОБА_4 є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонерка за віком, характеризується позитивно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, особу винної, яка раніше не судима, обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, щире каяття, думку прокурора та представника потерпілого щодо міри покарання, суд дійшов до висновку про те, що покарання обвинуваченій за ч.1 ст. 239-2 КК України слід призначити у виді пробаційного нагляду.
Відповідно до ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Частина 2 ст.59-1 КК України передбачає такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з ч.1 ст.49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України, обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченою ОСОБА_4 .
Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 239-2 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із зняттям та перенесенням ґрунтового покриву земельних ділянок строком 1 (один) рік.
На підставі ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі ухилення її від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.
Копію вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Суддя ОСОБА_1