Справа № 602/339/26
провадження № 1-кп/598/131/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2026 р.   Збаразький районний суд Тернопільської області 

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря ОСОБА_2 

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження за №602/339/26 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Володимирівка Володарського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого менеджером ТОВ «Роботизовані комплекси» м.Тернопіль, раніше не судимого,
за ст. 336, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
встановив:
У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 25 червня 2024 року у ОСОБА_4 , який, будучи військовозобов`язаним, відповідно до ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», достовірно знаючи про дію правового режиму воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, усвідомлюючи про проведення загальної мобілізації на території України на підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», а також Указів Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», який придатний до військової служби в частинах забезпечення, не маючи на той час підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та бажаючи ухилитись від проходження військової служби під час мобілізації, виник кримінально-протиправний умисел на отримання підробленого офіційного документа та використання такого підробленого документа.
Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, діючи умисно та бажаючи настання наслідків, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 25 червня 2024 року ОСОБА_4 , з метою ухилення від військової служби, через месенджер «Telegram» здійснив замовлення та отримав від невстановленої особи довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Львівської обласної МСЕК №1, серії 12 ААВ № 774503 щодо встановлення другої групи інвалідності на ім`я своєї дружини ОСОБА_6 , а також документів щодо проведення медичних обстежень за участю ОСОБА_7 на підставі якої можливо отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
З метою отримання підроблених медичних документів ОСОБА_4 ввійшов у злочинну змову з невстановленою в ході досудового розслідування особою та замовив за обумовлену ціну в сумі приблизно 1450 євро виготовлення вказаних документів про встановлення другої групи інвалідності його дружині, з метою їх подальшого використання. Надалі, ОСОБА_4 , надавши невстановленій особі дані та достовірно знаючи, що копії особистих документів дружини будуть використані для виготовлення підроблених документів щодо встановлення другої групи інвалідності, відправив їх на запит, тим самим сприяв підробленню офіційних документів.
Надалі, приблизно в червні 2024 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, однак не пізніше 25 червня 2024 року, ОСОБА_4 отримав через оператора поштового зв`язку від невстановленої особи пакет підроблених документів з відомостями, що не відповідають дійсності стосовно його дружини ОСОБА_6 , а саме: довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Львівської обласної МСЕК №1, серії 12 ААВ № 774503 щодо встановлення другої групи інвалідності та інші медичні документи щодо проведення медичних обстежень за участю ОСОБА_6 , з метою їх подальшого надання до ІНФОРМАЦІЯ_2 (його відділів) та отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій кримінально - протиправний умисел, 25 червня 2024 року подав до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 підроблені документи, відомості в яких не відповідали дійсності, а саме: довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Львівської обласної МСЕК №1, серії 12 ААВ № 774503, медичні документи щодо проведення медичних обстежень за участю ОСОБА_6 , із копіями особистих документів та заявою щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», достовірно знаючи, що дана довідка підроблена, оскільки дружина - ОСОБА_4 її не отримувала та не хворіє хворобами згідно з довідкою, тобто використав завідомо підроблений документ.
За результатами розгляду наданих ОСОБА_4 підроблених документів про встановлення другої групи інвалідності його дружині, 27 червня 2024 року комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Надалі, в листопаді 2024 року, лютому 2025 року, квітні 2025 року та липні 2025 року ОСОБА_4 надавав до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) підроблені документи, відомості в яких не відповідали дійсності, а саме: довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Львівської обласної МСЕК №1, серії 12 ААВ № 774503, копії особистих документів та заяви щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
На підставі вищенаведеного підробленого документа - довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Львівської обласної МСЕК №1, серії 12 ААВ № 774503 в листопаді 2024 року, лютому 2025 року, квітні 2025 року та липні 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 було продовжено відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 КК України, як за ознаками ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, ч. 3 ст. 358 КК України, як за ознаками підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який звільняє від обов`язків, з метою його використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ч. 4 ст. 358 КК України, як за ознаками використання завідомо підробленого документа.
Під час досудового розслідування даного кримінального провадження, а саме 26 березня 2026 року, між прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій останнього за ст. 336, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. При цьому, ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. Також, сторони узгодили покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, а саме: за ст. 336 КК України у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 01 (одного) року обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 02 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі. Також, сторони дійшли згоди щодо можливості звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробування в порядку, визначеному ст.75 КК України. ОСОБА_4 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 ..
Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та Закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.
Так, відповідно до положень ч. 2 та ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ст. 336, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 12 КК України, є нетяжкими злочинами та кримінальним проступком, внаслідок яких шкоду завдано держави та суспільним інтересам. Правову кваліфікацію кримінальних правопорушень органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено під час досудового розслідування, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, і наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у судовому засіданні і сам обвинувачений ОСОБА_4 .. 
Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 392, 394, 474, 475 КПК України, суд,
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 березня 2026 року між прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №602/339/26.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, призначивши йому покарання:
- за ст. 336 КК України у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 01 (одного) року обмеження волі;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 02 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із визначенням іспитового строку 02 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.
На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а для особи, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.
Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8