Справа № 734/632/26
Провадження № 1-кп/734/214/26

В И Р О К
іменем України

17 червня 2026 року	  	селище Козелець	

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
за участі:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 62026100150000175 від 26.01.2026 за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старобільськ Старобільського р-ну Луганської обл., громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України,
в с т а н о в и в: 
Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє по цей час. 
09.05.2025 військовозобов`язаного ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для проходження військової служби.
Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином, з 09.05.2025 ОСОБА_5 почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України. 
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2025 № 129 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду курсанта 4 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. 
Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України.
Згідно із статтями 1-3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна – це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Статтею 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, визначено право командира – віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого – їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі – Статут) військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно зі ст.ст. 28-30 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Статтями 35-37 Статуту передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення. Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Відповідно до Додатку №1 статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України військову присягу складають військовослужбовці, які прибули до військової частини для проходження військової служби і раніше не складали Військової присяги, – після проходження ними програми підготовки, вивчення основних положень військового законодавства України, військових статутів стосовно їх прав та обов`язків, виконання вправи стрільби із стрілецької зброї, але не пізніше ніж через місяць від дня прибуття до військової частини.
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, перебуваючи на посаді курсанта 4 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно та свідомо, грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 28.10.2025, приблизно о 14:25 год, під час шикування, перебуваючи за місцем тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у лісосмузі неподалік від АДРЕСА_3 , після доведення йому в усній формі наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 27.10.2025 № 1331 (з основної діяльності) щодо необхідності пройти підготовку на базі 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 в період з 28.10.2025 до 18.12.2025 за «Програмою базової загальновійськової підготовки (для підготовки мобілізаційних ресурсів) ТП 7-00(206)246.63» (шосте видання), затвердженою Головнокомандувачем Збройних Сил України 10.07.2025, та скласти Військову присягу на вірність українському народові, в присутності інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , відмовився виконати письмовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 27.10.2025 № 1331 (з основної діяльності).
Зазначені навмисні дії військовослужбовця ОСОБА_5 , хоча і не спричинили тяжких наслідків, але стали передумовою зниження бойової готовності військового підрозділу в умовах війни, а також завдали шкоди авторитету органам військового управління і є небезпечним діянням, яке посягає на встановлений порядок підлеглості та військової дисципліни і породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, негативно позначається та боєготовності та боєздатності військових формувань.
Він же, ОСОБА_5 , діючи з мотивів ухилитися від проходження військової служби в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відкрито відмовився від несення обов`язків військової служби, з моменту його призначення 09.05.2025 на посаду курсанта військової частини НОМЕР_1 по 28.10.2025 включно, відкрито відмовився від несення обов`язків військової служби, зокрема від проходження курсу базової загальновійськової та фахової підготовки, носіння військової форми одягу, дотримання правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання, використання зброї, виконання вправ стрільби зі стрілецької зброї, дотримання внутрішнього розпорядку дня, складання Військової присяги на вірність українському народові та виконання свого Конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини, про що 28.10.2025, приблизно о 14:25 год, перебуваючи за місцем тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у лісосмузі неподалік АДРЕСА_3 , заявив усно під час доведення йому в усній формі наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 27.10.2025 № 1331 (з основної діяльності).
Таким чином,  ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто у вчиненні непокори, яка виразилась у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, тобто у відмові від несення обов`язків військової служби, вчиненій в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_5  дав суду показання, що його викрали люди у військовій формі та завезли до ТЦК, де він повинен був пройти ВЛК. Під час проведення ВЛК в нього запитали про стан його здоров`я. Фактично ВЛК не проводили. Потім заповнили військовий квиток, де стоїть не його підпис і не вказане місце його народження. 8 травня 2025 року його зняли з резерву і 9 травня 2025 року зарахували до військової частини. У військовій частині йому запропонувати одягнути військову форму і відправили на марш-бросок, під час якого в нього стався інфаркт. Через 2 тижні його вивезли з роти в ліс, там він пробув 2 місяці, відновився, але не міг працювати і не міг виконувати обов`язки командира через стан свого здоров`я. 23 червня 2025 року його відвезли до терапевта, де йому був встановлений діагноз «дегенерація міокарда». Його привезли з лікарні і знову направили в той же ліс. Там його тримали 4 місяці. Він не міг нічого робити, оскільки йому було погано. Його звернення стосовно стану здоров`я були проігноровані. 20 жовтня 2025 року його знову повезли до терапевта і йому знову було призначене те саме лікування, що і 23 червня 2025 року, що свідчить про те, що будь-яку медичну допомогу він до цього часу так і не отримав. 28 жовтня 2025 року, коли йому було оголошено наказ, він відмовився складати присягу та проходити підготовку, оскільки не розуміє чому до його відома доводився цей наказ, він не є добровольцем і не повинен проходити військову службу через стан свого здоров`я. До 28 жовтня 2025 року він копав окопи, носив дрова, виконував інші накази, але не виконував накази командира, пов`язані з проходженням військової служби.

Свідок  ОСОБА_7  – офіцер групи психологічної підтримки та супроводу навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , дав показання, що ОСОБА_5 мав проходити військову службу у в/ч НОМЕР_1 . З моменту прибуття до військової частини ОСОБА_5 обов`язки військової служби, тобто проходження навчання згідно з програмою базової загальновійськової підготовки, взяття до рук зброї, не виконував. ОСОБА_5 лише забезпечував свої побутові потреби: приносив воду, рубав дрова, розтоплював лазню. Такі обов`язки він виконував в зв`язку з тим, що відмовлявся скласти присягу і пройти базову військову підготовку. Без присяги пройти підготовку неможливо, оскільки лише після складання присяги особі видається зброя. 28 жовтня 2025 року на шикуванні майор ОСОБА_8 доводив військовослужбовцям наказ командира військової частини НОМЕР_1 про проходження базової загальновійськової підготовки, складання Військової присяги (за своїм військовим званням ОСОБА_8 мав право доводити до відома особового складу цей наказ). У присутності інших військовослужбовців ОСОБА_5 відмовився виконувати зазначений наказ. Його відмова була чіткою та однозначною. ОСОБА_5 свою відмову мотивував тим, що йому необхідно пройти медичне обстеження. Однак до 28 жовтня 2025 року був наказ командира про проходження ОСОБА_5 ВЛК, однак ОСОБА_5 пройти комісію відмовився, мотивуючи це тим, що в госпіталі недостатньо кваліфіковані спеціалісти ( ОСОБА_5 скаржився на серце). Він з ОСОБА_5 неодноразово мав бесіди щодо неприпустимості відмови від проходження служби, однак це не дало бажаного результату. Протягом певного часу (до моменту віддання ОСОБА_5 в розпорядження командира полку для проходження ВЛК) ОСОБА_5 отримував грошове забезпечення. До нього ОСОБА_5 звертався за отримання медичної допомоги, однак він таку не надає. Свідку відомо, що ОСОБА_5 був записаний в черзі до шпиталю для діагностики, однак таку проходити відмовився.
ОСОБА_5 з вказаного приводу повідомив суду, що він дійсно отримував певний час грошове забезпечення (приблизно 20 400 грн/міс, можливо менше) за ту роботу, яку він виконував.

Свідок  ОСОБА_8  дав суду показання, що за станом на 28 жовтня 2025 року він проходив військову службу на посаді командира 3 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 . Групі осіб, серед яких був і обвинувачений ОСОБА_5 , був зачитаний наказ щодо проходження навчання та складання присяги. Наказ зачитував командир батальйону ОСОБА_9 , на якого усно було покладено такий обов`язок. Після зачитування наказу ОСОБА_5 відмовився проходити навчання та складати Військову присягу. При зачитуванні наказу ОСОБА_5 перебував в цивільному одязі. Які обов`язки ОСОБА_5 виконував до 28 жовтня 2026 року він не знає, оскільки не був командиром для обвинуваченого.

Незважаючи на те, що обвинуваченим ОСОБА_5 не визнано своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого діяння, серед іншого, доводиться наступним дослідженими безпосередньо судом згідно зі ст. 23 КПК України доказами:
- копією Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про організацію навчання особовим складом військової частини НОМЕР_1 » ОСОБА_6 від 27 жовтня 2025 року № 1331 у відповідності до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 10 жовтня 2025 року № 920 на базі 1 навчального батальйону Військової частини НОМЕР_1 сплановано підготовку особового складу призваних на військову службу під час мобілізації з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на базовій загальновійськовій підготовці. З метою якісної організації та підготовки військовослужбовців наказано: 1.Підготовку осіб, призваних на військову службу під час мобілізації, які не проходили військову службу, або/та мають перерву у військовій службі більше десяти років, та направлені з ТЦК та СП до навчального центру для проходження базової загальновійськової підготовки, організувати та здійснити на базі 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 у період із 28 жовтня 2025 року до 18 грудня 2025 року, із них: 28 жовтня 2025 року - проведення підготовчих заходів та нульового дня «перезавантаження»; 29 жовтня 2025 року - ознайомчий курс; із 30 жовтня 2025 року до 22 листопада 2025 року - курс індивідуальної підготовки; 23 листопада 2025 року - резервний день; із 24 листопада 2025 року до 13 грудня 2025 року - курс вивчення дій у складі підрозділу (відділення, взводу); 14 грудня 2025 року - резервний день; із 15 грудня 2025 року до 17 грудня 2025 року - підсумковий контроль у формі комплексного тактичного заняття (проведення 3-х добового польового виходу); 18 грудня 2025 року - випуск, видача особовому складу відповідних документів про проходження навчання; із 19 грудня 2025 року - відправка особового складу до місць подальшого проходження служби відповідно до розподілу Генерального штабу Збройних Сил України); підготовку особового складу здійснити за «Програмою базової загальновійськової підготовки (для підготовки мобілізаційних ресурсів) ТП 7-00(206)246.63» (шосте видання), затвердженого Головнокомандувачем Збройних Сил України 10 липня 2025 року (далі - Програма БЗВП); в ході організації та проведення навчання, заняття з особовим складом планувати та проводити з понеділка по суботу включно (неділя - вихідний день), тривалість навчального дня - 8 навчальних годин і 2 години самостійної підготовки, тривалість однієї навчальної години - 45 хвилин, під час проведення польових занять тривалість навчального дня збільшувати до 10 навчальних годин. Навчання організувати і провести для наступних військовослужбовців: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2.Відповідно до Додатку № 1 ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України Військову присягу складають: військовослужбовці, які прибули до військової частини для проходження військової служби, і раніше не складали Військової присяги, - після проходження ними програми підготовки, вивчення основних положень військового законодавства України, військових статутів стосовно їх прав та обов`язків, виконання вправи стрільби із стрілецької зброї, але не пізніше ніж через місяць від дня прибуття до Військової частини. Командиру 1 навчального батальйону, організувати в районах розташування підрозділів, в укритті для особового складу, із урахуванням безпекових вимог при оголошенні сигналів «Ракетна небезпека», «Повітряна тривога», складання військової присяги на вірність Українському народові, особовим складом підпорядкованого підрозділу; забезпечити особовий склад, який складає військову присягу, автоматами АК-74 (АКМ-47) із розрахунку на кожного військовослужбовця для складання військової присяги; після складання Військової присяги організувати заповнення відповідних розділів у військових квитках військовослужбовців; списки особового складу, який склав військову присягу, завірити печаткою і зберігати в штабі частини в окремій папці. Привести до Військової присяги на вірність Українському народові особовий склад військовослужбовців, зокрема, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 3.Скласти Військову присягу на вірність Українському народові особовим складом військовослужбовців, зокрема, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 4.Контроль за виконанням наказу покладений на начальника штабу військової частини, що його стосується; 5.Наказ довести до особового складу військової частини, що його стосується (а.с. 51-55);
- відомостями, що містяться у протоколі огляду від 28 жовтня 2025 року і на цифровому носії інформації micro-sd 64GB, - відеозаписом, на якому зафіксоване оголошення 28 жовтня 2025 року наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про організацію навчання особовим складом військової частини НОМЕР_1 » ОСОБА_6 від 27 жовтня 2025 року № 1331 у присутності солдата ОСОБА_5 та відмову солдата ОСОБА_5 від виконання вимог цього наказу (а.с. 57-68);
- копією військового квитка ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , виданого 08.05.2025 (а.с. 80-84);
- копією поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_2 у відправлені у складі команд НОМЕР_2 , в даному списку є ОСОБА_5 (а.с. 85-87);
- копією витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2025 №129, відповідно до якого солдат ОСОБА_5 вважається такими, що прибув з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, з «09» травня 2025 року зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (а.с. 88);
- копією Довідки військово-лікарської комісії №2025-0508-1738-2014-3 від 08.05.2025, відповідно до якої ОСОБА_5 придатний до військової служби (а.с.91).
24 листопада 2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ № 328, відповідно до якого ОСОБА_5 вважається таким, що вибув до військової частини НОМЕР_4 на 4 доби, з 24 по 27 листопада 2025 року для проходження військово-лікарської комісії, на підставі чого сформовано відповідне направлення (а.с. 92-93). Відповідно до рапортів від 24, 25, 27 листопада 2025 року та актів від 24, 25, 27 листопада 2025 року ОСОБА_5 відмовився їхати до шпиталю для проходження ВЛК (а.с. 94-99).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 28.10.2025 о 14:43 год. ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України. Того ж 28 жовтня 2025 року ОСОБА_5 було надано захисника, від якого він відмовився (а.с. 72-79).

Згідно з ч. 2 ст. 41 КК України наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до п. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
За приписами п. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення. Також про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Під наказом розуміється одна з форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або не вчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. Наказ завжди має бути конкретним.
Відповідно до п. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Згідно зі ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир має право віддавати накази та розпорядження, а підлеглий зобов`язаний їх виконувати сумлінно, точно та у встановлений строк, крім випадків віддавання явно злочинного наказу та розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.
Приписами вказаних статутів установлено обов`язковість виконання підлеглим будь-якої законної вимоги керівника.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 10-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» базова загальновійськова підготовка проводиться з метою здобуття громадянами України військово-облікової спеціальності, навичок і умінь, необхідних для виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. Базова загальновійськова підготовка проводиться у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, навчальних частинах (центрах) Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, закладах освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, а також у закладах вищої освіти всіх форм власності. Для проведення базової загальновійськової підготовки залучаються громадські організації та об`єднання, у тому числі громадські об`єднання ветеранів війни. Порядок проведення базової загальновійськової підготовки визначається цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Всебічно, повно та неупереджено з`ясувавши встановлені під час кримінального провадження обставини, перевіривши їх доказами, оцінивши ці докази з точки зору достовірності, належності, допустимості, а їх сукупність з на предмет достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом, доходить висновку, що інкриміновані обвинуваченому діяння повністю доведені і правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України як непокора, тобто, відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, та ч. 4 ст. 409 КК України як відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.

Твердження обвинуваченого про те, що він не може проходити військову службу за станом свого здоров`я, суд оцінує критично з огляду на таке. Як встановлено під час розгляду справи,  ОСОБА_5 08 травня 2025 року пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до висновку якої придатний до військової служби (а.с.91). При цьому, до внесення відомостей до ЄРДР, ОСОБА_5 тричі було запропоновано пройти ВЛК в шпиталі за місцем проходження служби, однак він відмовився пройти такий огляд, про що складено відповідні рапорти 24, 25 та 27 листопада 2025 року тимчасово виконуючим обов`язки командира 4 НР 1 НБ ОСОБА_10 та акти про відмову тими ж датами за підписами ОСОБА_11 , санітарного інструктора 4 НР 1 ОСОБА_12 та інструктора 2 навчального взводу 4 НР 1 НБ ОСОБА_13 (а.с. 92-99). Крім того, свідок ОСОБА_7 також повідомив суд про відмову ОСОБА_5 пройти ВЛК, мотивувавши її тим, що в Десні недостатньо кваліфіковані спеціалісти. В судовому засіданні 17 червня 2026 року ОСОБА_5 повідомив суду, що він не хотів проходити ВЛК в Десні, оскільки не довіряє ВЛК, які проводять огляд у військовій структурі. В нього був список лікарів, в яких він такий огляд хотів пройти. За наведених вище обставин суд дійшов висновку, що під час розгляду справи не встановлено перешкод для проходження ОСОБА_5 військової служби. ОСОБА_5 , посилаючись на свій поганий стан здоров`я, тричі відмовився пройти ВЛК, тим самим не сприяв встановленню його стану здоров`я, на який він посилався, якщо такий дійсно мав місце.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання  ОСОБА_5 , не встановлено. 
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд ураховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем служби, раніше не судимий, його вік, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції цих статей.
Остаточне покарання ОСОБА_5 слід визначити відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати і речові докази відсутні.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 було затримано 28 жовтня 2025 року і 30 жовтня 2025 року обвинуваченого було звільнено. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28 жовтня 2025 року по 30 жовтня 2025 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Керуючись ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
за ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання. 
На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28 жовтня 2025 року по 30 жовтня 2025 року, із розрахунку день за день. 

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя       ОСОБА_14