Суддя Маркосян М. В. 

Справа № 538/87/26 
Провадження № 2/644/2628/26 

18.05.2026 

ЗАОЧНЕ Рішення
Іменем України 

18 травня 2026 року м. Харків
Індустріальний районний суд м. Харкова в складі
головуючої судді - Маркосян М.В.,
за участю секретаря судового засідання - Скорик Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу майнового відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та штрафних санкцій, 
ВСТАНОВИВ:
20.02.2026 до Індустріального районного суду м. Харкова надійшов зазначений позов за підсудністю з Лохвицького районного суду Полтавської області. 
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача на користь ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» грошові кошти в розмірі 20969,94 грн., з яких: сума виплаченого страхового відшкодування, що підлягає оплаті Відповідачем в порядку регресу в розмірі 13.500,00 грн., а також штрафні санкції, а саме: інфляційні втрати в розмірі 1.799,85 грн. , пеня в розмірі 5.148,88 грн. та три відсотки річних в розмірі 521,21 грн. 
В обґрунтування позову посилається на те, що 20.06.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю Renault Master, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 та велосипеда Streetster Bakerstreet, номер рами НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, їх власникам було завдано матеріальних збитків, також було нанесено шкоду здоров`ю. 
В судовому порядку було встановлено факт винуватості Відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди.
Цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу Renault Master, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-210483240. 
Позивач, на виконання полісу страхування №EP-210683747, на підставі угоди про виплату страхового відшкодування з метою відшкодування шкоди третій особі у зв`язку з пошкодженням велосипеда та нанесеної шкоди здоров`ю, здійснив виплату відповідного страхового відшкодування в сумі 13500,00 грн.
Однак, оскільки водій (відповідач) керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, відповідно до пп. «б» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу
Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, та керування ним транспортним засобом без права такого керування, «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача з позовом про стягнення виплаченого страхового відшкодування в розмірі 13500,00 грн.
Зазначену суму просить стягнути з відповідача в судовому порядку, також просить стягнути з відповідача штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язань.
Також, позивач просить стягнути з відповідача суму судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8022,50 грн.
Ухвалою суду від 05.03.2026 вищевказана цивільна справа прийнята до провадження, постановлено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні та призначено судове засідання.
У судові засідання представник позивача не з`явився, разом із позовом подав заяву про розгляд справи за відсутності представника, та про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. 
В судові засідання, призначені на 07.04.2026, 18.05.2026 відповідач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток. Про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не подавав.
Відтак, суд 18.05.2026 постановив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що 20.06.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю Renault Master, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 та велосипеда Streetster Bakerstreet, номер рами НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, їх власникам було завдано матеріальних збитків, також було нанесено шкоду здоров`ю.
Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 березня 2024 року у справі №639/6382/23 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року у справі №639/6382/23 вирок суду першої інстанції було скасовано, відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України, у зв`язку з примиренням з потерпілим. Крім того, постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року у справі №639/3323/23 було встановлено факт, що ОСОБА_1 під час настання ДТП здійснював керування транспортним засобом не маючи відповідних чинних документів на право керування таким транспортним засобом.
Цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу Renault Master, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-210483240.
ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило обчислення суми належної до виплати в якості відшкодування Позивачем шкоди третій особі за полісом страхування №EP-210483240 у зв`язку з пошкодженням велосипеда та нанесеної шкоди здоров`ю. За полісом страхування №EP-210483240 було передбачено суму франшизи (за ризиком нанесенню шкоди майну третіх осіб 0,00 грн.), яку було утримано з кінцевого розміру страхового відшкодування до виплати.
Належний кінцевий розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи до виплати склав 13.500,00 грн. Позивач, на виконання полісу страхування №EP-210683747, на підставі угоди про виплату страхового відшкодування з метою відшкодування шкоди третій особі у зв`язку з пошкодженням велосипеда та нанесеної шкоди здоров`ю, здійснив виплату відповідного страхового відшкодування в сумі 13.500,00 грн., що підтверджується платіжними документами, які додано до позовної заяви.
Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
На підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В силу ч. 2ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до пп. «б» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Враховуючи винність Відповідача у настанні ДТП, керування ним транспортним засобом без діючого на момент ДТП посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тобто порушення ним обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», вимоги позивача щодо стягнення компенсації виплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими. 
Станом на час розгляду справи, відповідачем добровільного відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано.
За таких підстав суд вважає за необхідне задовольнити позов ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 у частині стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 13500,00 грн.
Стосовно заявленої до стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 1799,85 грн. , пені в розмірі 5148,88 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 521,21 грн. суд зазначає таке.
В позовній заяві не зазначено на якій правовій підставі, в якій сумі та за який період відповідачу нарахована пеня в розмірі 5148,88 грн. Між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, в яких передбачено нарахування пені, доказів цього суду не надано, тож вимога щодо стягнення пені в зазначеній сумі задоволенню не підлягає. Стосовно стягнення інфляційних втрат на 3% річних суд зазначає таке. 
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Між позивачем та відповідачем не виникли договірні зобов`язання, пов`язані з виконанням або не виконанням грошового зобов`язання, обов`язок регресної виплати виникає у відповідача з моменту пред`явлення такої вимоги. Згідно з наданими позивачем документами, відповідачу було направлено лист поштовим відправленням 20.09.2024 року, як стверджує позивач цей лист містив вимогу про виплату страхових відшкодувань, здійснених ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» до на загальну суму - 13500,00 грн.
Однак, опису вкладень до поштового відправлення, яке могло б підтвердити зміст відправлень відповідачу, позивачем не надано. Крім того, як вбачається з наданого поштового трекінгу, відповідачем такий лист отримано не було, поштове відправлення було повернуто відправнику з поміткою «за закінченням терміну зберігання». Отже, позивачем не доведено обізнаності ОСОБА_1 у вимозі про сплаті позивачу страхового відшкодування, не доведено термін нарахування інфляційних втрат та 3% річних., відповідно ці вимоги також задоволенню не підлягають. 

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» підлягають задоволенню в сумі 13500,00 грн.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 8022,50 грн, суд виходить з наступного.
За положеннями частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Заявлена позивачем сума не може бути безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
На підтвердження понесених витрат до позовної заяви надано договір про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025, реєстр боржників до цього договору, акт приймання-передачі послуг про підтвердження факту надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін .
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
На підтвердження витрат за надання професійної правничої допомоги представником позивача було надано Договір про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025, акт прийому-передачі наданих послуг № 44122/1/1 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 16 липня 2025 р.
Суд вважає, що розмір витрат на надання клієнту консультацій і роз`яснень з правових питань; ознайомлення та аналіз документів страхової справи не є прямо пов`язаними з судовим провадженням, адже ознайомлення та аналіз документів страхової справи є частиною складання позовної заяви, яке неможливе без такого аналізу, а надання консультацій з правових питань занадто широке поняття, отже ці витрати у цій справі та не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності розміру витрат позивача на правову допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для стягнення усіх витрат позивача на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення. Суд вважає розмір судових витрат позивача на правову допомогу, пов`язаний зі складанням позовної заяви з додатками в сумі 5615,75 грн. обґрунтованим і таким, що відповідає наведеним критеріям та підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, з у рахуванням того, що клопотань про зменшення судових витрат від відповідача не надходило.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 280 282 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, ст. 27ЗУ «Про страхування», суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу майнового відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, інфляційних втрат, 3% річних та пені -  задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» суму виплаченого страхового відшкодуванняза шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригодив розмірі 13500,00 грн.
В іншій частині в задоволенні позову - відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» судові витрати в розмірі 5329,30 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Індустріальним районним судом м. Харкова за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» (місцезнаходження 03040, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 14 ЄДРПОУ 39433769) 
відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складене 18.05.2026 р. 

Суддя     Марина МАРКОСЯН