Провадження №	3/447/627/26 	
Справа №	447/1691/26 	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 суддя Миколаївського районного суду Львівської області Головатий А.П.,
розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №211902 від 28.04.2026, 15.04.2026 близько 19:01 год.  ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , у ході якого словесно погрожував фізичною розправою, внаслідок чого було завдано шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_3 , чимвчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, вказав, що будь-яких протиправних дій щодо колишньої дружини не вчиняв. Він є діючим військовослужбовцем, приїхав 15.04.2026 до колишньої дружини, оскільки хотів подивитися до будинку, де вони спільно проживали, він робив там ремонтні роботи. Вони порозмовляли і він поїхав, жодних криків чи рукоприкладства відносно ОСОБА_2 не вчиняв.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом ст. 279 КУпАП, обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.
Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, прооколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
За змістом статей 254, 256 КУпАП, про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються, крім іншого: дата і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Відповідно п. 15 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення.
Таким чином, усі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доведені сукупністю належних і допустимих доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
За змістом статей 9-12, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення в діянні особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП.
Диспозиція частини 1 статті 172-3 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
За своєю природою ст. 173-2 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативних актів, у даному випадку – до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII.
Згідно із ст. 1 вищевказаного Закону, домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
При цьому психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Як вбачається із фабули, викладеної у протоколі серії ВБА №211902 від 28.04.2026, у такому міститься вказівка про вчинення «домашнього насильства психологічного характеру».
У спеціально відведеній графі протоколу ОСОБА_1 вказав, що не визнає своєї вини, жодних протиправних дій відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 він не вчиняв.
До матеріалів справи долучено заяву про вчинення кримінального правопорушення від 16.04.2026 поданої ОСОБА_3 до ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, зареєстрованої 16.04.2026 в ЖЕО за №2623.
Відповідно до вказаної заяви ОСОБА_2 просить внести відомості до ЄРДР за вчинення ОСОБА_1 відносно неї кримінальних правопорушень, передбачених ст. 129 КК України та ст. 182 КК України, долучила відеозаписи з камери спостереження від 15.04.2026 та 28.02.2025 на флеш-накопичувачі. ОСОБА_2 у заяві посилалася на те, що ОСОБА_1 її систематично переслідує, приходить до її місця проживання, здійснює психологічний тиск. ОСОБА_1 неодноразово висловлював на її адресу погрози, які вона сприймає реально, побоюється їх виконання. 
20.04.2026 дільничним офіцером поліції сектору превенції ВпД №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Гнатів Б.В. отримано пояснення від ОСОБА_2 , у яких така вказала, що з 2021 року розлучена із ОСОБА_1 , з ним не проживає. Був притягнутий до кримінальної відповідальності вироком Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/1779/22 за ч. 1 ст. 125 КК України. Після цього ОСОБА_1 її систематично переслідує, приходить за її місцем проживання, стоїть коло брами, погрожує фізичною розправою, телефонує після 00:00 год. з різних номерів телефону. 07.04.2026 ОСОБА_1 прийшов у судове засідання у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з гранатою, його було затримано. Вказала, що його погрози носять реальний характер, оскільки у нього є можливість роздобути зброю, вибухівку чи боєприпаси. Погрожує їй помстою.
Однак, т.в.о. начальника сектору дізнання ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 на ім`я начальника ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області складено супровідний лист без дати та вихідного номеру про те, що СД ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області розглянуто матеріали зареєстровані в ІТС «ІПНП» за №2623 від 16.04.2026, тобто за заявою ОСОБА_2 , з якої не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки у даному випадку містяться ознаки адміністративного правопорушення. 
З досліджених у судовому засіданні відеозаписів, долучених заявником ОСОБА_2 до її заяви від 16.04.2026 на флеш-носії встановлено, що таких відеозаписів є два. Другий відеозапис датований 28.02.2025 та такий не має відношення до інкримінованих ОСОБА_1 15.04.2026 дій, та такий суддею не приймається у якості доказу, оскільки такий є неналежним.
Щодо першого відеозапису, який міститься на вищезазначеному флеш-носії, тривалістю 5 (п`ять) хвилин, то з такого вбачається, що о 19:01 год. 15.04.2026 особа чоловічої статі (у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що то був він), вийшовши з автомобіля, який його привіз і залишив навпроти домогосподарства, стояв та розмовляв по телефону. Згодом під`їхав інший автомобіль, з якого вийшла жінка, відкрила ворота, загнала автомобіль під будинок та вийшла за межі подвір`я на проїжджу частину до ОСОБА_1 . Жінка, тримаючись однією рукою за ворота паркану, розмовляла з ОСОБА_1 , однак, з відеозапису неможливо встановити зміст розмови, оскільки звук відсутній. Після чого жінка закрила на колодку перед ОСОБА_1 ворота та пішла в будинок.
Таким чином, у матеріалах справи, не міститься жодних належних та допустимих доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 з приводу вчинення 15.04.2026 о 19:01 год. інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним беззаперечним доказом вини особи, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликати сумніви у суду.
За змістом ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення ЄСПЛ у справі «Коробов проти України»).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях у справах «Кобець проти України», «Берктай проти Туреччини», «Лавенте проти Латвії», неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву».
Відповідно, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Відтак, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 7, 245, 247, 251, 280, 284 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в:
Справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 – закрити у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-3 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Головатий А. П.