Провадження № 2/641/251/2026 	Справа № 641/398/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року        м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/398/25
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 
про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 71900 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Балансоутримувачем будинку є КП "Жилкомсервіс". 05.10.2022 року сталось залиття належної позивачу квартири з квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на поверх вище. Комісією КП "ХТС" складено акт про залиття, з якого вбачається, що в результаті залиття у квартирі позивача було пошкоджено підвісні стелі, шпалери, паркет, м`які меблі, тощо. Причиною залиття є аварійна теча на трубопроводі внутрішньоквартирної розводки центрального опалення в квартирі АДРЕСА_3 . Акт був підписаний позивачем та відповідачем. На момент огляду квартири комісією, вся кімната була залита водою, електричні пристрої вмикати було небезпечно, тому при складанні акту комісія вказала лише ті недоліки, які могла візуально бачити. В подальшому вода стекла зі стелі, плівка на стелі розірвалась і упала, а під нею знаходилась електрична проводка до люстри на стелі, яка була скрита під плівкою (натяжною стелею). Карнизи були підклеєні до стельової плівки, яка згодом через пошкодження розірвалась і впала, карнизи також впали, тобто були виявлені додаткові пошкодження, які не були враховані при проведенні оцінки пошкодженого майна. 07.12.2022 року позивач звернулась до оцінювача ФОП ОСОБА_4 , який оглянув квартиру та надав звіт про оцінку матеріального збитку житлової кімнати № 838 на суму 65400 грн. Також він надав звіт про оцінку матеріального збитку рухомого майна на суму 6500 грн.
24.04.2025 року представником відповідача ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування заперечень посилається на те, що зазначений у позовній заяві розмір збитків не відповідає фактичній вартості необхідних робіт по усуненню наслідків залиття. Звіт про оцінку матеріального збитку від 12.12.2022 року, виконаний ФОП ОСОБА_4 , є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та реальним збиткам. Вказаний звіт складено лише через 2 місяці 7 днів після вірогідного залиття. Жодних доказів того, що відбувалось за цей час в квартирі матеріали справи не містять. У звіті зазначені пошкодження, які не відображені в акті про залиття, що значно вплинуло на розмір визначеного матеріального збитку. Не підлягають відшкодуванню витрати на ремонт майна, руйнування або знищення якого не встановлено в акті про залиття. Належним та достатнім доказом вартості відшкодування є лише висновок судового експерта. Тобто, надані позивачем звіти суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , не є достовірним і достатнім доказом факту виникнення внаслідок залиття збитків та їх розміру. Також заперечує проти заявлених витрат на правову допомогу в розмірі 3500 грн.
30.04.2025 року представником позивача ОСОБА_6 до суду подано відповідь на відзив, в якій вона додатково зазначає, що доказами в даній категорії справ можуть бути висновки і звіти осіб, які мають відповідні сертифікати і дозвіл на проведення цих досліджень.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 22.05.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, - залишено без руху.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 17.06.2025 року вирішено клопотання представника відповідача про витребування доказів.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 24.11.2025 року вирішено клопотання представника відповідача про витребування доказів.
Позивач в судове засідання не з`явилась. Від її представника ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась. Від її представника ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.
З копії свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 15.11.2021 року встановлено, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що також підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.11.2021 року.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.04.2023 року встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_2 
06.10.2022 року комісією у складі інженера діл. № 25 КП "Жилкомсервіс" Лукієнко К.П., представника КП "ХТС" Рогоза С.О., власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , власника квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 складено акт про залиття, аварії, що трапилась на системі центрального опалення, а саме: 05.10.2022 року в буд. АДРЕСА_6 трапилась аварія на трубопроводі внутрішньоквартирної розводки системи центрального опалення, внаслідок чого відбулось залиття нижче розташованої квартири АДРЕСА_5 . На момент обстеження 06.10.2022 року в квартирі АДРЕСА_5 наявні вологі сліди залиття підвісної стелі, стін (пошкоджені шпалери), підлоги (здуття паркету в житловій кімнаті) на площі 17,6 кв.м., згідно технічного паспорту. Спостерігається волога на меблях. Висновок комісії: залиття квартири АДРЕСА_5 відбулося внаслідок аварії на внутрішньоквартирній розводці трубопроводу центрального опалення в вищерозташованій квартирі АДРЕСА_3 , який знаходиться в зоні відповідальності власника квартири.
З копії сертифіката № 1140/20 суб`єкта оціночної діяльності, виданого Фондом Державного майна України 24 грудня 2020 року встановлено, що ОСОБА_4 є суб`єктом оціночної діяльності, в тому числі за спеціалізацією оцінки нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), рухомих речей, крім таких, що віднесені до машин, обладнання, колісних транспортних засобів, літальних апаратів, судоплавних засобів, та тих, що становлять культурну цінність. Строк дії сертифікату до 24.12.2023 року.
ОСОБА_4 зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів, що підтверджується копією свідоцтва Фонду Державного майна України.
Згідно довідки про найбільш вірогідну ціну ремонту рухомого майна, складеної суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 встановлено, що найбільш вірогідна ціна ремонту рухомого майна, а саме: розкладного дивану, який був зроблений на замовлення, розміром 3,2х2,2 м, коричневого кольору, 2020 року виробництва; розкладного дивану, який був зроблений на замовлення, розміром 2,0х1,4 м, коричневого кольору, 2020 року виробництва; столу-тумби, яка була зроблена на замовлення, розміром 80х40 см (у складеному вигляді), темно-горіхового кольору, 2020 року виробництва, яке постраждало внаслідок залиття однокімнатної квартири у будинку готельного типу, загальною площею 26,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , станом на 13.12.2022 року складає 6500 грн.
Згідно листа суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 за вих. № 05 від 24.06.2024 року встановлено, що в виданій ним 13.12.2022 року довідці про найбільш вірогідну ціну ремонту рухомого майна виявлено недоліки, а саме невірно вказана житлова площа квартири та дата звернення Замовниці. 24.06.2024 року виявлені недоліки були усунуті. Виправлена довідка була передана Замовнику.
Згідно звіту про оцінку матеріального збитку, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 встановлено, що вартість матеріального збитку, що нанесено власнику однокімнатної квартири у будинку готельного типу, загальною площею 26,1 кв.м., житловою площею 16,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 12.12.2022 року становить 65400 грн. 
Згідно листа суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 за вих. № 04 від 24.06.2024 року встановлено, що у виконаному ним звіті про матеріальний збиток власниці однокімнатної квартири у будинку готельного типу, загальною площею 26,1 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено окремі недоліки, а саме: невірно вказана житлова площа квартири на сторінках 1, 2, 4, 11, 12. Просить вважати житлову площу рівною 17,6 кв.м. в усіх зазначених випадках. Дані недоліки ніяк не вплинули на визначену в процесі проведення оцінки вартість матеріального збитку. 24.06.2024 року виявлені недоліки були усунуті. Виправлений звіт був переданий замовнику.
Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної власнику квартири внаслідок її залиття, спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України зазначено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За обставинами справи цю презумпцію має спростовувати саме відповідач.
Отже, з огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди, її розмір й причинно-наслідковий зв`язок.
Згідно частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно п.7, 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45, власник, наймач (орендар) квартири зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.
Власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінивши надані докази, суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_4 , а відповідач ОСОБА_2 - власником квартири АДРЕСА_3 , що розташована поверхом вище.
06.10.2022 року комісією у складі інженера діл. № 25 КП "Жилкомсервіс" Лукієнко К.П., представника КП "ХТС" Рогоза С.О., власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , власника квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 складено акт про залиття, аварії, що трапилась на системі центрального опалення, а саме: 05.10.2022 року в буд. АДРЕСА_6 трапилась аварія на трубопроводі внутрішньоквартирної розводки системи центрального опалення, внаслідок чого відбулось залиття нижче розташованої квартири АДРЕСА_5 . На момент обстеження 06.10.2022 року в квартирі АДРЕСА_5 наявні вологі сліди залиття підвісної стелі, стін (пошкоджені шпалери), підлоги (здуття паркету в житловій кімнаті) на площі 17,6 кв.м., згідно технічного паспорту. Спостерігається волога на меблях. Висновок комісії: залиття квартири АДРЕСА_5 відбулося внаслідок аварії на внутрішньоквартирній розводці трубопроводу центрального опалення в вищерозташованій квартирі АДРЕСА_3 , який знаходиться в зоні відповідальності власника квартири.
З копії акту залиття від 06.10.2022 року судом встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_4 відбулося внаслідок аварії на внутрішньоквартирній розводці трубопроводу центрального опалення в вищерозташованій квартирі АДРЕСА_3 , який знаходиться в зоні відповідальності власника квартири.
З огляду на викладене, суд зазначає, що при розгляді цієї справи позивачем доведено, що саме внаслідок дій (бездіяльності) власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 сталось залиття квартири АДРЕСА_5 з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 .
Суд зауважує, що у справах цієї категорії саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. При цьому, на спростування факту залиття квартири АДРЕСА_5 відповідачем не надано належних та допустимих доказів.
Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
При цьому, відповідачем для спростування його вини у завданні шкоди не заявлялось клопотання про призначення експертизи для становлення причини залиття квартири АДРЕСА_5 , про виклик свідків, у тому числі осіб, які складали акт залиття від 06.10.2022 року, тощо. 
Доводи відповідача про неналежність акту залиття від 06.10.2022 року як доказу не доведені допустимими та достовірними доказами, та не спростовують зафіксованого у ньому факту залиття квартири позивача з квартири відповідача, що розташована поверхом вище.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним, що залиття квартири АДРЕСА_5 сталося внаслідок протиправної бездіяльності власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , що полягала у незабезпеченні належного стану внутрішньоквартирної системи опалення, обов`язок щодо технічного обслуговування якої покладено на власника.
Звітом про оцінку матеріального збитку квартири, складеного ФОП ОСОБА_4 , підтверджено наявність шкоди, заподіяної власнику вказаної квартири, її розмір у сумі 65400грн. Актом залиття від 06.10.2022 року доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача, залиттям квартири АДРЕСА_5 та спричиненням шкоди її власнику в розмірі 65400 грн.
Доводи відповідача про наявність в матеріалах справи декількох звітів, складених ФОП ОСОБА_4 , не спростовують визначеного у цих звітах розміру заподіяної шкоди. Вказані звіти складені ФОП ОСОБА_4 в зв`язку з виявленням ним технічних описок щодо площі квартири та з метою усунення цього недоліку.
Заперечуючи проти визначеного у звіті розміру шкоди, відповідачем не подано іншого звіту спеціаліста, а також і не заявлено клопотання про призначення судової експертизи для визначення розміру заподіяної шкоди. 
Посилання відповідача на те, що у звіті вказані пошкодження квартири, які не були виявлені при складанні акту від 06.10.2022 року, а тому і завищено розмір заподіяних збитків, є необґрунтованими, оскільки акт про обстеження складено безпосередньо після залиття 05.10.2022 року, а тому у ньому не могли бути зафіксовані приховані пошкодження, зокрема, пошкодження електричної проводки, які проявилися через деякий час після залиття. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність наданими позивачем доказами факту залиття квартири АДРЕСА_5 внаслідок бездіяльності власника квартири АДРЕСА_3 , наявність заподіяної шкоди у розмірі 65400грн. та причинно-наслідковий зв`язок між залиттям квартири та заподіяними збитками.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 65400 грн.
Щодо пред`явленої до стягнення шкоди, завданої рухомому майну позивача в розмірі 6500 грн., то суд зазначає наступне.
З копії акту залиття від 06.10.2022 року судом встановлено, що комісією зафіксовано факт намокання (пошкодження) меблів у квартирі АДРЕСА_5 внаслідок залиття квартири водою («Спостерігається волога на меблях»).
При цьому, до матеріалів справи додано довідку про найбільш вірогідну ціну ремонту рухомого майна, складену ФОП ОСОБА_4 . Однак суд ставиться критично до цієї довідки, оскільки вона не відображає розмір завданої шкоди, а міститься лише припущення щодо вірогідної ціни ремонту рухомого майна, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині не обґрунтовані допустимими та належними доказами.
З урахуванням системного аналізу наведених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , з якої відбулось затоплення квартири АДРЕСА_5 , в рахунок відшкодування матеріального збитку грошових коштів на ремонт меблів у розмірі 6500 грн.
В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належності, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено 1211,20 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується платіжною інструкцією від 17.01.2025 року.
Приймаючи до уваги, що частка задоволених позовних вимог складає 90,95%, то суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1101,58 грн. (1211,20грн.*90,95/100).
Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В обґрунтування розміру понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання правничої допомоги від 20.01.2025, укладений між адвокатом Кочнєвою Л.В. та ОСОБА_1 ; акт від 20.01.2025 року, підписаний ОСОБА_1 та адвокатом Кочнєвою Л.В., згідно якого адвокат надала наступні юридичні послуги: консультація - вартістю 300 грн., вивчення документів по справі - 200 грн., направлення пропозиції досудового врегулювання спору - вартістю 500 грн., складання позовної заяви - вартістю 2500 грн.; квитанцію № 7 від 20.01.2025 року про сплату ОСОБА_1 адвокату Кочнєвій Л.В. грошових коштів в розмірі 3500 грн.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123- 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, заперечення відповідача щодо неспівмірності заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що розмір пред`явлених ОСОБА_1 до відшкодування витрат на надання їй правової допомоги є завищеним щодо іншої сторони спору.
Враховуючи розмір частки задоволених позовних вимог, складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 65400 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1101,58 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн., а разом 69001 (шістдесят дев`ять тисяч одна) грн. 58 коп.
В решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_6 , код НОМЕР_3 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_4 ).
Повне судове рішення складено 01.06.2026 року.

Суддя	  	С. О.  Ященко