ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/1989/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника – адвоката Штеця Івана Івановича (далі – представник позивача) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач), яким просить:
1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку стосовно ОСОБА_1 .
2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 , внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 про виключення відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних, а саме відомості про «Порушення правил військового обліку».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на даний час ІНФОРМАЦІЯ_3 не складав ані протокол, ані постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення військового обліку на підставі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а відтак внесення відповідних відомостей до Реєстру військовозобов`язаних «Оберіг» є протиправним. Оскільки факту притягнення до відповідальності позивача не було. Відтак вважає, що відомості до Реєстру внесені безпідставно. Відповідно, якщо не було складено протокол чи постанову про притягнення до відповідальності, то і у «Резерв+» не може відображатися інформація про порушення військового обліку. Внесення до Реєстру даних про позивача призвело до порушення його законних прав.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст. 262 КАС України, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
16.04.2026 року представником відповідача, через особистий кабінет підсистеми «Електронний суд», подано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відомості, внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сформовані відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач наголошує, що інформація в застосунку «Резерв+» щодо порушення правил військового обліку не є тотожною притягненню особи до адміністративної відповідальності та не потребує наявності постанови або протоколу за статтями 210 чи 210-1 КУпАП.
Також відповідач вказує, що позивач не виконав обов`язок щодо своєчасного уточнення персональних даних, передбачений Законом України № 3633-IX, зокрема не надав або не оновив відомості щодо проходження військово-лікарської комісії у встановлені строки. Саме це, на думку відповідача, стало підставою для відображення відповідного статусу у реєстрі та застосунку «Резерв+».
Окремо у відзиві зазначено, що позивач був належним чином зобов`язаний пройти військово-лікарську комісію, однак відповідні дії не вчинив, а доказів поважних причин невиконання цього обов`язку не надано. Відповідач підкреслює, що законодавство про військовий облік і мобілізацію прямо передбачає обов`язок проходження медичного огляду, а також оновлення даних через електронні сервіси або територіальні центри комплектування.
Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 посилається на норми Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Порядку ведення військового обліку та Порядку призову громадян під час мобілізації, обґрунтовуючи правомірність своїх дій. Відповідач зазначає, що внесення відомостей про порушення правил військового обліку здійснюється не лише на підставі притягнення до адміністративної відповідальності, а й у разі встановлення факту невиконання вимог законодавства щодо військового обліку.
У зв`язку з цим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки, на його думку, дії ІНФОРМАЦІЯ_4 є законними, обґрунтованими та здійсненими в межах наданих повноважень.
24.04.2026 року у поданій представником позивача до суду відповіді на відзив останній зазначає, що позиція ІНФОРМАЦІЯ_4 зводиться до тверджень про безпідставність позовних вимог та покладення на позивача обов`язку доведення всіх обставин, на які він посилається. Зокрема, відповідач посилається на ст. 71, 77 КАС України та практику Верховного Суду, вказуючи, що позивач нібито не довів належного виконання правил військового обліку, включно з проходженням військово-лікарської комісії.
Водночас представник позивача вважає такі доводи необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Наголошується, що позивачу не вручалося направлення на ВЛК під особистий підпис, відсутні докази його відмови від отримання такого направлення, а також не складалося жодних протоколів чи актів, які б підтверджували відповідні дії. Крім того, зазначається, що сам факт внесення відомостей до реєстру без належного документального підтвердження суперечить вимогам законодавства та порушує права позивача.
У зв`язку з цим представник позивача просить суд врахувати наведені доводи, визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_4 протиправними в частині внесення відомостей про порушення правил військового обліку до Єдиного державного реєстру та зобов`язати виключити відповідні дані, а також долучити подану відповідь на відзив до матеріалів справи.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, з врахуванням положень ст. 263 КАС України.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши подані сторонами докази, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Як вбачається із матеріалів справи в електронному кабінеті «Резерв+» позивача з`явилися відомості про порушення ним правил військового обліку.
20.03.026 року позивачем було направлено заяву до відповідача щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів щодо нього, про виключення відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних, а саме відомості про «Порушення правил військового обліку», а також представником позивача 20.03.2026 року було направлено адвокатський запит.
Листом №12/3289 від 24.03.2026 року, відповідач повідомив позивача, що згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 з 01.06.2003 року. Також зазначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення щодо нього не виносилась. Водночас у АІТС «ОБЕРІГ» міститься запис про «порушення правил військового обліку» від 13.03.2026 року, яке, за поясненням відповідача, виникло у зв`язку з не проходженням військово-лікарської комісії.
Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25.03.92 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).
Згідно з частинами першою, третьої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Частиною п`ятою статті 33 Закону №2232-XII визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина перша статті 34 Закону №2232-XII).
На виконання частини п`ятої статті 33 Закону №2232-XII Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1487, пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 16 березня 2017 року №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням зазначеного, відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних. До Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У свою чергу, пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачає що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Таким чином, до Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил обліку.
Також за приписами пункту 5 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 р. №559, військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, в електронній формі (далі військово-обліковий документ в електронній формі) є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції.
Згідно з пунктом 6 наведеного Порядку, військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами:
Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка;
Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони;
Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).
При цьому, електронним кабінетом призовника, військовозобов`язаного, резервіста є застосунок Резерв+ (https://reserveplus.mod.gov.ua/).
Згідно із офіційними даними, розміщеними на сторінці застосунку Резерв+ (https://reserveplus.mod.gov.ua/), застосунок Резерв+ є електронним кабінетом військовозобов`язаного. Електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста реалізовано у форматі застосунку Резерв+.
Відповідно до частини першої статті 14-1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» електронний кабінет - це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Отже, аналізуючи наведені положення законодавства у сукупності, суд приходить до висновку, що дані, відображені в застосунку Резерв+ мають бути аналогічними даним, зазначеним в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів Оберіг.
Як вже встановлено судом, у застосунку «Резерв +» міститься інформація в графі «Причина звернення до Нацполіції» «не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК», дата: 13.06.2026 року.
У відзиві на позов відповідачем підтверджено, що у зв`язку з виявленням порушення правил військового обліку, за яке передбачено адміністративну відповідальність за статтею 210-1 КУпАП, відповідач за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів надіслав електронне звернення до відділення поліції щодо доставлення позивача до ТЦК та СП для складання адміністративного протоколу.
Також, як встановлено судом, та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягався.
Зокрема, диспозиція статті 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність саме за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Відповідно до частини 3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. №1487) - призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
З огляду на викладене, позивач не був притягнутий відповідачем до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210 КУпАП за порушення правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Оскільки факту притягнення до відповідальності позивача не було, протокол по КУпАП відносно позивача не складався, наявності будь-яких порушень військового обліку в діях позивача відповідачем не доведено.
Посилання відповідача на обставину направлення позивача для проходження медичного огляду судом не приймаються з огляду на таке.
Так, частиною 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Пунктами 28 та 29 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 р. №560, передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
У повістці зазначаються:
- прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка;
- найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку;
- мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;
- місце, день і час явки за викликом,-
- найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку.
Такі повістки скріплюються гербовою печаткою;
- прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- реєстраційний номер повістки;
- роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Пунктом 41 Постанови №560 передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів. Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
- у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати ПОВІСТКИ;
- у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора,-
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи. повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних,-
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, законом передбачено два способи вручення повістки: або особисто під підпис про отримання повістки та відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом або надсилання повістки засобами поштового зв`язку.
Доказів направлення засобами поштового зв`язку на адресу позивача повістки про виклик для направлення для проходження медичного огляду/ проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення/ заповненої розписки про отримання повістки - матеріали справи не містять.
Отже, доводи відповідача про порушення позивачем правил військового обліку у зв`язку з неявкою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою направлення для проходження медичного огляду судом відхиляються.
Судом встановлено, що вчинення позивачем правопорушення передбаченого статтею 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення не доведено, оскільки протокол не складався, факт притягнення до відповідальності відсутній, що підтверджено самим відповідачем.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо внесення відомостей до Реєстру про порушення позивачем правил військового обліку, тому з метою відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача виключити відомості про порушення позивачем правил військового обліку з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки саме такий спосіб захисту у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту порушеного права.
Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами у справі є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача – суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) шляхом виключення інформації щодо порушення ним правил військового обліку.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляду сплаченого судового збору в розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	С.А. Гебеш