ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/385/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року (суддя Рябчук Олена Сергіївна) в адміністративній справі 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком 1 періодів роботи з 17.06.2017 по 20.06.2017, з 25.12.2017 по 25.12.2017, з 28.07.2019 по 28.07.2019, з 03.11.2019 по 06.11.2019, з 10.11.2019 по 16.11.2019, з 21.10.2020 по 21.10.2020, з 07.11.2020 по 07.11.2020, з 10.01.2021 по 10.01.2021, з 17.11.2022 по 17.11.2022, з 20.11.2022 по 21.11.2022, з 24.11.2022 по 24.11.2022, з 18.12.2022 по 18.12.2022, з 03.01.2023 по 04.01.2023, з 08.05.2023 по 11.05.2023, з 22.07.2023 по 23.07.2023, з 03.08.2023 по 04.08.2023, з 11.08.2023 по 11.08.2023, з 15.08.2023 по 15.08.2023, з 19.08.2023 по 20.08.2023, з 24.08.2023 по 24.08.2023, з 04.09.2023 по 08.09.2023, з 12.09.2023 по 17.09.2023, з 28.09.2023 по 07.10.2023, з 22.10.2023 по 26.10.2023, з 30.10.2023 по 06.11.2023, з 17.11.2023 по 24.12.2023, з 26.12.2023 по 31.12.2023, з 02.012024 по 12.05.2024, з 14.05.2024 по 30.06.2025 та до загального стажу періоду строкової служби з 24.06.1991 по 15.04.1993; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи з 17.06.2017 по 20.06.2017, з 25.12.2017 по 25.12.2017, з 28.07.2019 по 28.07.2019, з 03.11.2019 по 06.11.2019, з 10.11.2019 по 16.11.2019, з 21.10.2020 по 21.10.2020, з 07.11.2020 по 07.11.2020, з 10.01.2021 по 10.01.2021, з 17.11.2022 по 17.11.2022, з 20.11.2022 по 21.11.2022, з 24.11.2022 по 24.11.2022, з 18.12.2022 по 18.12.2022, з 03.01.2023 по 04.01.2023, з 08.05.2023 по 11.05.2023, з 22.07.2023 по 23.07.2023, з 03.08.2023 по 04.08.2023, з 11.08.2023 по 11.08.2023, з 15.08.2023 по 15.08.2023, з 19.08.2023 по 20.08.2023, з 24.08.2023 по 24.08.2023, з 04.09.2023 по 08.09.2023, з 12.09.2023 по 17.09.2023, з 28.09.2023 по 07.10.2023, з 22.10.2023 по 26.10.2023, з 30.10.2023 по 06.11.2023, з 17.11.2023 по 24.12.2023, з 26.12.2023 по 31.12.2023, з 02.012024 по 12.05.2024, з 14.05.2024 по 30.06.2025 та до загального стажу період строкової служби з 24.06.1991 по 15.04.1993.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального стажу періоду проходження строкової служби з 24.06.1991 по 15.04.1993. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 24.06.1991 по 15.04.1993. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що у зв`язку з припиненням 19.06.2023 для України дії Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 в м. Москві, починаючи з 19.06.2023 обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому незалежних державах, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюється відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. До страхового стажу не зараховано період строкової військової служби з 24.06.1991 по 15.04.1993 згідно з військовим квитком НОМЕР_1 від 24.06.1991, оскільки запис про звільнення в запас внесено на підставі наказу МО РФ. Таким чином дії Головного управління відповідають вимогам частини 2 статті 19 Конституції України, яка закріплює правило, згідно з яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 23.06.2025 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 19.12.2025 повідомило, що до страхового стажу не зараховано період строкової військової служби з 24.06.1991 по 15.04.1993 згідно з військовим квитком НОМЕР_1 від 24.06.1991, оскільки запис про звільнення в запас внесено на підставі наказу МО РФ. До пільгового стажу за Списком № 1 зараховано всі періоди роботи згідно з довідкою від 14.07.2025 № 541 за виключенням періодів: навчання, перепідготовки, підвищення кваліфікації; виконання державних та громадських обов`язків; відпусток без збереження заробітної плати; цілозмінних простоїв вдома, які зазначені в довідці.
Не погоджуючись з такими діями УПФУ, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Межами апеляційного перегляду справи є правильність висновків суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За приписами частини 2 статті 24-1 Закону № 1058 періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України.
У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Суд вважає необґрунтованими підстави для відмови у зарахуванні спірного періоду військової служби до страхового стажу позивача, адже згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода від 13 березня 1992 року) визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.
Згідно зі статтею 6 Угоди від 13 березня 1992 року призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).
Отже, наведенні положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі № 555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі № 646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що така обставина, як припинення взаємовідносин між Україною та рф внаслідок військової агресії останньої, не може позбавляти позивача набутого страхового стажу, адже період строкової військової служби позивача на території рф мав місце задовго до виникнення цих подій.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, адже остання не спростовує правильність висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року в адміністративній справі № 160/385/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з 23 червня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 23 червня 2026 року. 

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров