ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №500/699/26
25 травня 2026 року	м. Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника адвоката Дзіся Андрія Романовича звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.10.2025 №064450008560 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області починаючи з 20.10.2025 призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 20.10.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області рішенням від 27.10.2025 №1064450008560 відмовило ОСОБА_1 у призначенні такої пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Так, в спірному рішенні, зокрема, зазначено про наступне: вік заявника 56 років 04 місяці, страховий стаж особи становить 22 роки 09 місяць 22 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству України, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 17.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Зобов`язано відповідача подати суду докази разом із поданням відзиву.
Запропоновано третій особі надати письмові пояснення щодо предмета позову.
У поданому до суду відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області проти позову заперечує та зазначає, що згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема в період з 01 січня 2023 по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років. Відтак, у 2023 році право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мають особи за наявності страхового стажу не менше 24 роки. Страховий стаж особи становить 22 роки 09 місяців 22 дні
За результатом розгляду долучених до заяви документів до страхового стажу зараховано всі періоди. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві на позовну заяву просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Вказує, що статтею 55 Закону №796 визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначають із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058, за наявності відповідного стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку
Позивачем надано довідку від 16.10.2025 №485, яка видана виконавчим комітетом Городницької селищної ради Звягельського району Житомирської області про те, що гр. ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 02.07.1987 та з 14.06.1989 по даний час с. Кленова Звягельського району Житомирської області. Згідно наданих документів станом на 01.01.1993 період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 02.07.1987 та з 14.06.1989 по 31.12.1992 становить 04 роки 08 місяців 24 дні, що дає право на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію відповідно до Закону №796.
За наданими документами та згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж становить 22 роки 09 місяців 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії. Інші документи, відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. №637 відсутні. Позивач матиме право на пенсійну виплату з 26.05.2026 при досягненні 57 років (63-6), враховуючи умови частини 2 статті 26 Закону №1058 та з урахуванням положень статті 55 Закону №796 при необхідному страховому стажі 17 років (необхідний стаж в 2026 році 23-6) (рік народження 1969+63 пенсійний вік=2032-6=2026рік).
Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та прийнято рішення від 27.10.2025 №064450008560 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 24 роки, яке є правомірним.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд зазначає, що розгляд даної справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, в порядку черговості.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах гарантованого добровільного відселення у 1986-1991рр., що підтверджується посвідченням категорії 3 серії НОМЕР_1 , виданим Житомирською облдержадміністрацією 11 березня 1993 року.
20.10.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 
Для прийняття рішення згідно поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, рішенням якого №064450008560 від 27.10.2025 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 24 роки. 
Зі змісту спірного рішення видно, що вік заявника 56 років 04 місяці, страховий стаж особи становить 22 роки 09 місяців 22 дні. За результатом розгляду долучених до заяви документів до страхового стажу зараховано всі періоди.
Вважаючи свої права порушеними таким рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №796-ХІІ).
Згідно зі статтею 9 зазначеного Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років. (пункт 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ)
Відповідно до абзацу восьмого частини першої пункту 3 статті 14 Закону №796-ХІІ, особи які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, відносяться до категорії 3 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсійний вік зменшується на 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
* Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Згідно довідки від 16.10.2025 №485, виданої виконавчим комітетом Городницької селищної ради Звягельського району Житомирської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 26.04.1986 по 02.07.1987. зареєстрований та постійно проживав по АДРЕСА_1 , з 14.06.1989 по даний час зареєстрований та постійно проживав по АДРЕСА_1 , яке згідно постанови КМУ №106 від 23.07.1991 відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Село Кленова відноситься до 3 категорії.
ОСОБА_1 має статус громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах гарантованого добровільного відселення у 1986-1991рр., що підтверджується посвідченням категорії 3 серії НОМЕР_1 , виданим Житомирською облдержадміністрацією 11 березня 1993 року.
Відповідно до частини третьої статті 55 Закону №796-ХІІ призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Згідно з положеннями статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Відтак, у 2023 році право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мають особи за наявності страхового стажу не менше 24 роки.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №064450008560 від 27.10.2025 відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 24 роки. 
Зі змісту спірного рішення видно, що вік заявника 56 років 04 місяці, страховий стаж особи становить 22 роки 09 місяців 22 дні. За результатом розгляду долучених до заяви документів до страхового стажу зараховано всі періоди.
Твердження представника позивача у позовній заяві, що позивач станом на дату подання заяви про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII мав необхідний страховий стаж понад 15 років (страховий стаж становив 22 років 09 місяців 22 дні) не відповідає наведеним вище нормам законодавства.
З огляду на викладене, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №064450008560 від 27.10.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є правомірним та не підлягає скасуванню.
Суд погоджується з висновком пенсійного органу, що враховуючи положення частини другої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та частини першої і другої статті 55 Закону №796-XII позивач матиме право на пенсійну виплату з 26.05.2026 при досягненні 57 років (63-6), при необхідному страховому стажі від 17 (23-6) до 27 (33-6) років.
Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.
Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд наголошує на тому, що в силу вимог частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У контексті зазначених положень КАС України, суд звертає увагу позивача на те, що закріплені у частині другій статті 77 КАС України норми права щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень доведення правомірності прийняття оспорюваного рішення не звільняє позивача від обов`язку доведення заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.
На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його дій, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат у цій справі щодо судового збору не вирішується.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено 25 травня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, код ЄДРПОУ: 14035769); 
третя особа:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місцезнаходження: вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, код ЄДРПОУ: 13559341) .
Головуючий суддя Мартиць О.І.