ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2026 Справа № 917/288/26 

Суддя Семчук О.С., розглянувши матеріали справи
за позовною заявою Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради, вул. Курортна, 11, с. Чорноморське, Одеський район, Одеська область, 67570 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп", шлях Київ-Харків, корпус 134 км., Лубенський район, Полтавська область, 37043 
про стягнення коштів, 
без виклику,
ВСТАНОВИВ:

Житлово-комунальне господарство Чорноморської селищної ради звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" про стягнення заборгованості за Договором № 64 від 25.11.2024 в сумі 120 780,00 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 917/288/26 розподілено судді Семчук О.С.
Ухвалою суду від 03.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
23.03.2026 від позивача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову (вх. № 3732). У поданому відзиві відповідач просить суд поновити строк на подання відзиву, з посиланням, зокрема, на незначний період пропуску визначеного судом строку, та практику Верховного суду щодо застосування судами строків на подання сторонами процесуальних документів під час воєнного стану.
Відповідно до частини 1, 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущений строк.
Відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку на подання відзиву, разом із подачею відзиву, тобто останній вчинив відповідну дію передбачену частиною 4 статті 119 ГПК України.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
З метою забезпечення процесуальних прав сторін, для повного дослідження доказів у справі, правильного та об`єктивного вирішення спору та враховуючи незначний термін прострочення подачі відзиву (один день), суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача, поновити пропущений строк для подання відзиву та залучити відзив до матеріалів справи.
Позивачем подано відповідь на відзив, яка долучена судом до матеріалів справи (вх. № 3966).
Станом на час прийняття рішення інші заяви чи клопотання від сторін до суду не надходили.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо належного відпуску (отоварювання) талонів на АЗС, що призвело до неможливості користуватися та розпоряджатися належним позивачу на праві власності Товаром. При зверненні до пунктів АЗС, зазначених в Додатку № 2 до Договору № 64 від 25 листопада 2024 року, виявилось неможливим отримати паливо у зв`язку з його відсутністю. АЗС зачинені, відомості на інформаційному табло про роздрібні ціни, марки та види нафтопродуктів, що реалізуються, відсутні. Всі претензії та звернення про поставку товару або повернення коштів відповідачем залишені без задоволення.
Відповідач у своєму відзиві проти позову заперечує, стверджує, що повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем та поставив йому товар у передбачений Договором строк, кількості та номенклатурі. З боку позивача жодних претензій щодо отриманого за видатковими накладними Товару не було. Протягом строку дії Договору № 64 від 25.11.2024 визначеного у п. 10.2 - до 31.12.2024 позивач жодного разу не звертався до ТОВ “Гарант Ойл Групп” з вимогою про його розірвання внаслідок порушення будь-яких умов. В кінці Звіту про виконання договору про закупівлю, який оприлюднений самим позивачем на офіційному сайті https://prozorro.gov.ua вказано, що відсутні причини розірвання договору. Позивачем не надано жодних доказів відмови в отоварені йому талонів на відповідних АЗС при пред`явленні талонів. Не надано доказів, що АЗС не проводять видачу пального та не працюють, а також не надано належних доказів направлення претензії.
Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.
Між Житлово-комунальним господарством Чорноморської селищної ради (позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (відповідач, Постачальник) було укладено Договір № 64 від 25 листопада 2024 року (Договір, а.с. 9-11), про що в електронній системі публічних закупівель Prozorro опубліковано інформацію.
За умовами пункту 1.1 Договору, Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність паливо рідинне, назва предмету закупівлі: придбання пально-мастильних матеріалів (дизельного палива за талонами) для забезпечення функціонування (роботи) дизель-генераторів (які знаходяться за адресою: Одеська область, Одеський район, селище Чорноморське)) в процесі виробництва електроенергії (показник національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 09130000-9 Нафта і дистиляти) надалі - Товар, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар згідно Специфікації).
Згідно п. 1.2 Договору найменування, кількість та ціна на Товар, що поставляється згідно з цим Договором, визначені у Специфікації (Додаток 1), яка є невід`ємною частиною Договору.
Пунктом 1.3 Договору встановлено, що талони на Товар є товарно-розпорядчими документами на Товар, на підставі яких здійснюється відпуск Товару на автозаправних станціях (надалі - АЗС). Талони на Товар не є розрахунковими чи платіжними засобами.
Відповідно до п. 3.1 Договору ціна Договору становить 120 780,00 грн (сто двадцять тисяч сімсот вісімдесят гривень 00 копійок), у тому числи ПДВ - 20 130,00 (двадцять тисяч сто тридцять гривень 00 копійок).
У Розділі 5 Договору сторони також узгодили наступне:
- Строк (термін) поставки талонів на Товар: до 15 грудня 2024 року (п. 5.1);
- Місце поставки талонів на Товар: 67570, Україна, Одеська область, Одеський р-н, селище Чорноморське; вyл. Курортна, 11 (п. 5.2);
- Місце відпуску (передачі) Товару: 00000, Україна, Одеська область, Одеський район, АЗС Учасника-переможця, перелік яких наведено в Додатку 2 до Договору, що є його невід`ємною частиною (п. 5.3);
- Продавець здійснює передачу у власність Покупця Товару на підставі талонів на його отримання в мережі АЗС Продавця (п. 5.4);
- Документом, що засвідчує факт та обсяг передачі талонів на Товар Покупцю, є Видаткова накладна, що підписується уповноваженими представниками Постачальника і Покупця (п.5.5);
- Право власності на Товар переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами видаткової накладної на Товар (п. 5.6);
- Для отримання Товару (заправки пальним транспортного засобу на АЗС) представник Покупця пред`являє оператору АЗС талон на Товар. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талона на Товар і на підставі цього відпускає Товар відповідної марки та кількості. При відпуску Товару талон на Товар залишається в оператора, що є підтвердженням факту отримання Покупцем Товару відповідного асортименту та кількості (п. 5.7);
- Термін дії талонів на Товар для пред`явлення оператору АЗС становить дванадцять місяців з дати прийняття талонів на Товар Покупцем ((підписання уповноваженим представником покупця Видаткової накладної) п. 5.8).
Постачальник зобов`язується здійснювати обмін талонів на пальне (отоварювання талонів) у відповідності до зазначеного на талоні номіналу протягом строку дії талонів, незалежно від зміни вартості відповідного палива з моменту отримання таких талонів.
У разі, якщо Покупець не отримав Товар до закінчення строку дії талонів, Покупець має право звернутися до Постачальника з вимогою замінити такі талони на талони з таким самим номіналом та з подовженим строком дії, а Постачальник зобов`язується здійснити таку заміну протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня такого звернення. Якщо Постачальник не виконує дане зобов`язання протягом зазначеного терміну, він повинен повернути Покупцю кошти, що відповідають вартості Товару, який не може бути отриманий по талонах, термін дії яких завершився, виходячи з вартості Товару, вказаної у видаткових накладних на такий Товар (п. 5.8).
Додатком № 1 до Договору № 64 є Специфікація, згідно з якою найменування предмета закупівлі: дизельне паливо (ДП-З-Євро5-В7 згідно ДСТУ 7888:2015), у кількості 2440 літрів, за ціною 49,50 грн з ПДВ, загальною вартістю 120 780,00 грн (а.с. 12).
Додатком № 2 до Договору № 64 є Перелік та розташування (розміщення стаціонарних АЗС (Перелік АЗС, а.с. 12 зворотня сторона).
На виконання умов Договору позивачем проведено оплату передбаченого Специфікацією Товару, що підтверджується платіжними інструкціями № 1 від 02.12.24 на суму 49 500,00 грн та № 2 від 05.12.24 на суму 71 280,00 грн (а.с. 14-16). 
Між позивачем та відповідачем була підписана видаткова накладна № Рн241202/016 від 02.12.2024 на дизельне паливо у кількості 1000 літрів, загальною вартістю 49 500,00 грн (а.с. 17) та видаткова накладна № Рн241202/009 від 05.12.2024 на дизельне паливо у кількості 1440 літрів, загальною вартістю 71 280,00 грн (а.с. 18).
Отже, як вказує позивач та не заперечує відповідач, позивач отримав талони у кількості 122 штуки, номіналом 20 літрів кожен, що становить 2 440 літрів дизельного пального. Товаром за Договором є дизельне паливо, право власності на яке позивач набув після повної оплати та на підставі підписаних між Сторонами за Договором видаткових накладних від 2 грудня 2024 та 5 грудня 2024 року. На підставі талонів, торгової марки «Авіас», строком дії 12 місяців з дати їх прийняття (п. 1.3, 5.8 Договору), які є товарно-розпорядчими документами, відповідач зобов`язався передати позивачу Товар в мережі АЗС відповідача (продавця) в Одеській області, згідно Додатку до Договору. 
Як стверджує позивач, у процесі отримання паливно-мастильних матеріалів на АЗС відповідача, виявилось, що надані талони на загальну кількість придбаного дизельного палива 2440 л не забезпечені товаром, що унеможливлює здійснення отоварювання талонів по причині не функціонування на території Одеської області автозаправних станцій, які зазначені в додатку № 2 до Договору.
З метою врегулювання та вирішення питання позивач надіслав на електронну пошту та юридичну адресу відповідача вимогу від 21.10.2025 за № 706 та претензію від 07.11.2025 за № 741. Докази їх направлення надані до позову (а.с. 19-27). При цьому, останні залишились без реагування.
При розгляді справи по суті, судом враховано наступне.
Частиною 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, зокрема, що загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до змісту частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 2 статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Так, між сторонами був укладений договір про закупівлю № 64 від 25.11.2024.
За своїм змістом та правовою природою укладений правочин підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України (поставка). В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу та зберігання.
Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 статті 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до положень статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. 
За приписами частини 1 пункту 2 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Матеріалами справи підтверджується, а також визнається сторонами, що на виконання умов Договору позивачем була здійснена повна оплата за Товар – дизельне паливо, а відповідачем було передано позивачу талони на отримання дизельного палива на АЗС відповідача.
Окрім того, були підписані дві видаткові накладні: за видатковою накладною № Рн241202/016 від 02.12.2024 відповідач передав позивачу дизельне паливо у кількості 1000 літрів, загальною вартістю 49 500,00 грн (а.с. 17); за видатковою накладною № Рн241202/009 від 05.12.2024 було передано дизельне паливо у кількості 1440 літрів, загальною вартістю 71 280,00 грн. Це дизельне паливо, за пред`явленням талонів, позивач мав отримати на АЗС відповідача, а відповідач зобов`язався забезпечити поставку Товару (п. п. 5.7, 6.3.1 Договору). 
Отже, за умовами укладеного між сторонами договору, після отримання талонів (02.12.2024 та 05.12.2024), позивач мав протягом 12 місяців отримати Товар – дизельне паливо.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п. 3 Правил).
Згідно з п. 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (Інструкція).
Згідно з пунктом 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери (п. 10.3.3.1 Інструкції).
Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП (п. 10.3.3.2 Інструкції).
За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку (талон) на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талону / картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого талон / картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.
Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, а також норм законодавства, талон - документ, що засвідчує право власності покупця на одержання певного обсягу та певної марки пального на АЗС.
Повністю заплативши за Товар, отримавши видаткові накладні на Товар, позивач став власником Товару – дизельного палива (п. 5.6 Договору), а відповідач мав забезпечити його поставку (відпуск) відповідно до умов Договору.
За вимогою статті 667 ЦК, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. 
Частиною 1 статті 936 визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.
За умовами укладеного договору, строк дії талонів на отримання дизельного палива становить 12 місяців з дати їх прийняття, тобто до 02.12.2025 та 05.12.2025. В любий час, до закінчення строку їх дії (фактично строк зберігання), позивач мав право отримати належне йому паливо.
Відповідно до частини 1 статті 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.
Отже, укладений між Позивачем та Відповідачем договір за своєю правовою природою є змішаним, а саме, договором поставки з елементами договору зберігання.
Позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за Товар, Відповідач свої зобов`язання щодо поставки (повернення власнику) дизельного палива не виконав.
Оцінюючи доводи відповідача стосовно того, що він повністю виконав зобов`язання за Договором, зважаючи на те, що сторонами було підписано видаткову накладну, суд зазначає, що факт її підписання не свідчить про передачу відповідачем Товару позивачу. Талони надають позивачу право на отримання відповідної кількості палива у майбутньому на визначених відповідачем АЗС.
З моменту передачі талонів позивач набув право на отримання пального в обсягах, зазначених у видатковій накладній та передача талонів не звільняє відповідача від обов`язку поставити придбаний Товар.
Під поставкою Товару розуміється саме постачання палива, тоді як передача талонів лише формально засвідчує виконання умов договору. Тобто, спростовуються доводи відповідача про належне виконання зобов`язань за Договором, оскільки, як вже зазначалось, предметом укладеного між сторонами Договору про закупівлю – «Товаром» є паливо, а не талони. Кінцевою метою укладеного договору є отримання покупцем саме палива, а тому надані Постачальником талони мають забезпечувати можливість досягнення цієї мети. Однак цієї умови Постачальником виконано не було.
Щодо твердження відповідача про недоведеність позивачем факту неможливості отримання пального на АЗС визначених в Договорі. 
Суд бере до уваги загальновідомі обставини, пов`язані з припиненням наприкінці 2024 – 2025 року діяльності мереж автозаправних станцій АВІАС, ANP, МАВЕКС (група «Приват») на території України, через борги та арешт майна. Ці обставини, відповідно до частини 3 статті 75 ГПК не потребують доказування. Можливість отримання пального за талонами безпосередньо залежало від функціонування визначених постачальником автозаправних станцій, через які здійснюється його відпуск. Тому, ці обставини свідчать про те, що позивач не мав можливості отоварити талони.
До того ж, Верховний Суд у постанові від 04.11.2020 у справі № 910/9739/19 виснував, що тягар доказування виконання зобов`язання з поставки товару покладається саме на постачальника. Проте відповідач жодного доказу в підтвердження своєї заяви щодо можливості отримання палива та роботи АЗС не надав.
Щодо посилань про підтвердження належного виконання зобов`язань за договором, а саме, що в кінці Звіту про виконання договору про закупівлю, який оприлюднений самим позивачем на офіційному сайті https://prozorro.gov.ua вказано, що відсутні причини розірвання договору, суд вказує наступне.
Станом на момент здійснення зазначеної публікації (тобто після фактичної передачі талонів), позивач об`єктивно ще не міг знати про те, що відповідач не виконає належним чином своє зобов`язання та не забезпечить йому поставку, а точніше повернення товару, а отже на той час причини для розірвання договору були відсутні. Сам по собі факт не звернення позивача з вимогою про дострокове розірвання договору не свідчить про належне виконання відповідачем своїх зобов`язань. Розірвання договору є правом, а не обов`язком сторони, і його не реалізація не може тлумачитися як підтвердження відсутності порушень.
Суд зауважує, що обов`язок поставити позивачу Товар (а фактично повернути належне позивачу на праві власності паливо), а також здійснити або заміну невикористаних талонів, або повернути кошти в разі неможливості забезпечення виконання зобов`язання, покладений саме на Постачальника – відповідача (пункт 5.8, 6.3.1 Договору). 
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під час вирішення спору, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Так, сторони Договору, користуючись принципом свободи договору, погодили умову щодо можливості повернення сплачених за договором коштів, у разі неможливості виконати Постачальником (відповідачем) взятих на себе зобов`язань.
До матеріалів справи надано належні докази направлення на адресу відповідача: вимоги від 21.10.2025 за № 706 (вимога щодо поставки (повернення) Товару) та претензії від 07.11.2025 за № 741 (відмова від поставки та вимога щодо повернення сплачених коштів). Ці докази надані з описом вкладення, печаткою поштового відділення, трекінгом по відправленню (а.с. 19-27).
Позовна вимога відповідає способам захисту, що передбачені частиною 2 статті 16 ЦК України та корелюється за змістом зі статтями 950, 951, 953 ЦК України.
На момент звернення позивача з позовом до суду, докази фактичного отримання ним пального в межах Договору на спірну суму в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Статтею 79 ГПК України, визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19. ). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
З огляду на вищенаведене, суд вважає, що докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, подані позивачем, є більш вірогідними, аніж ті, що надані відповідачем на їх спростування. Відповідач не надав суду доказів належного виконання умов Договору.
Доводи, на які посилається відповідач в обґрунтування своїх заперечень, є необґрунтованими.
Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, дослідивши та оцінивши ці докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 120 780,00 грн вартості палива підтверджені документально та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.
У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача в сумі 2 662,40 грн, з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 (частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір"), оскільки позовна заява подана позивачем в електронній формі.
Керуючись статтями 127, 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (шлях Київ-Харків, корпус 134 км., Лубенський район, Полтавська область, 37043, код ЄДРПОУ 25392923) на користь Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради (вул. Курортна, 11, с. Чорноморське, Одеський район, Одеська область, 67570, код ЄДРПОУ 31790926) 120 780,00 грн заборгованості та 2 662,40 грн судового збору.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
3. Рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (статті 256, 257 ГПК України).

Суддя Олена СЕМЧУК