Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 332/6787/25
Провадження №: 2/332/1185/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Блажко У.В., за участі секретаря судового засідання Дубачової А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, 

ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням . 
В обґрунтування позову позивачка зазначила, що у 1992 році отримала у користування кімнату АДРЕСА_1 . У 2017 році позивачка отримала ордер № 11 на житлову площу в гуртожитку на кімнату АДРЕСА_2 на сім`ю у складі неї та дочки ОСОБА_3 . У 2024 році донька уклала шлюб, знялася з реєстрації з вищезазначеної адреси. Після передачі багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 балансоутримувачем будинку стало КП «Наше місто», на вимогу якого була проведена чергова інвентаризація гуртожитку, та нумерація кімнат була змінена, у зв`язку з чим мешканці будинку мали отримати нові ордери. У липні 2025 року позивачка звернулася до КП «Запоріжремсервіс» щодо оформлення ордеру на змінений номер кімнати - № НОМЕР_1 (попередній номер 40/1) на родину у складі однієї особи у гуртожитку АДРЕСА_3 . Однак, КП «Запоріжремсервіс» повідомило позивачці про необхідність звернутися до ПАТ «Запоріжвогнетрив» для уточнення кількості зареєстрованих осіб за зазначеною адресою. З довідки ПАТ «Запоріжвогнетрив» від 22.10.2025 позивачці стало відомо, що в кімнаті АДРЕСА_4 (попередній номер 40/1), крім неї, зареєстрована ОСОБА_2 , яка виїхала з гуртожитку та з реєстрації не знялася. Вважає, що належним способом захисту порушених прав позивачки буде визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. 
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду,справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 19.03.2026 задоволено клопотання позивачки, витребувані від Державної прикордонної служби відомості про перетин державного кордону громадянкою України ОСОБА_2 . 
На виконання ухвали суду Адміністрацією Державною прикордонною службою України надані відомості щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 08.11.2017 по 08.04.2026 громадянкою України ОСОБА_2 . 
Ухвалою суду від 14.04.2026 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду, задоволено клопотання позивачки про виклик свідка у судове засідання. 
У судовому засіданні 21.05.2026 позивачка просила суд задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. 
У судовому засіданні допитана у якості свідка ОСОБА_4 повідомила суду, що працює начальником дільниці експлуатації гуртожитків ПрАТ «Запоріжвогнетрив». В силу своїх посадових обов`язків свідок обізнана про обставини присвоєння нової нумерації квартир у гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Так, свідок пояснила, що вказаний гуртожиток належав ПрАТ «Запоріжвогнетрив», поділявся на чоловічий та жіночий блоки. Картотека по гуртожитку велася працівниками ПрАТ «Запоріжвогнетрив». При цьому застосовувалася нумерація кімнат окремо по жіночому блоку, окремо по чоловічому блоку. Після передачі у 2017 році картотеки до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради було вирішено при визначенні номера кімнати через дріб зазначати ще номер блоку. Так, № 1 позначав жіночий блок, № 2 – чоловічий блок. Деякі мешканці перепрописалися за новими адресами, деякі цього не зробили. Така нумерація існувала до кінця 2022 року. Після передачі гуртожитка у комунальну власність провели інвентаризацію гуртожитка та внесли зміни до нумерації квартир. Наразі застосовується наскрізна нумерації, тобто усім квартирам присвоєні порядкові номери без зазначення блоків. Відповідачка ОСОБА_2 мешкала у гуртожитку в кімнаті № 40 з 15.04.2003 по 04.01.2015 (блок № 2), з гуртожитку вона виїхала та з реєстрації не знялася. Наразі у кімнаті, де вона проживала, проживає інша особа. Позивачка ж ОСОБА_1 з 15.09.1992 і до теперішнього часу проживає у кімнаті АДРЕСА_4 (за останньою реєстрацією – кімната № 40/1). 
У судовому засіданні 21.05.2026 відкладено ухвалення та проголошення судового засіданні на 29.05.2026. 
У судове засідання 29.05.2026 учасники справи не з`явилися. 
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав. 
Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала.
Відповідач у судові засідання 19.02.2026, 19.03.2026, 21.05.2026, 29.05.2026 не з`явилася, про причини такої неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача та шляхом оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України. 
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.
У встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду відповідач не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав, у зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Позивачка ОСОБА_1 проживає у гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до відмітки у паспорті позивачки від 26.10.2017 місцем її реєстрації зазначена адреса: АДРЕСА_5 (а.с. 9). 
З ордеру на житлову площу в гуртожитку від 25.10.2017 № 11 вбачається, що він виданий ОСОБА_1 , до складу сім`ї якої також входила донька ОСОБА_5 , 1989 року народження, на кімнату АДРЕСА_6 (а.с. 15). 
У подальшому ОСОБА_3 уклала шлюб, у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 17). 
Як вбачається з витягу територіальної громади від 22.12.2025, ОСОБА_7 зареєстрована 05.12.2024 за адресою: АДРЕСА_7 (а.с. 18). 
Відповідно до довідки районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 03.12.2025 ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_8 (а.с. 13). 
Згідно з довідкою дільниці експлуатації гуртожитків ПрАТ «Запоріжвогнетрив» від 22.10.2025 № 31-82 ОСОБА_1 з 15.09.1992 року і до день видачі довідки проживає у кімнаті АДРЕСА_9 . Зареєстрована у кімнаті АДРЕСА_10 ОСОБА_2 мешкала у гуртожитку з 15.04.2003 по 01.04.2015 (блок № 2). З гуртожитку ОСОБА_2 виїхала, з реєстрації не знялася (а.с. 16). 
З відомостей, наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 08.04.2026, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 виїхала з території України через пункт пропуску «Чонгар» 30 жовтня 2019 року (а.с. 49). 
Також судом під час дослідження матеріалів справи встановлено, що позивачка у липні 2025 року звернулась до КП «Запоріжремсервіс» щодо оформлення їй нового ордеру на кімнату № НОМЕР_1 (попередній номер № 40/1) за місцем її реєстрація місця проживання. В свою чергу, КП «Запоріжремсервіс» листом від 20.08.2025 № 3462/01-09 повідомило, що у кімнаті АДРЕСА_4 за новою нумерацією зареєстровано місце проживання іншої особи, а не позивачки (а.с. 12). 
З показань свідка ОСОБА_4 встановлено, що до 19.10.2022 в гуртожитку нумерація кімнат блоку № 1 та блоку № 2 була ідентичною. Після проведення чергової інвентаризації гуртожитку на вимогу КП «Наше місто» нумерація кімнат була впорядкована, і кімнати, що розташовані в блоці № 2, отримали інші номери. Громадянка ОСОБА_2 зареєстрований в кімнаті АДРЕСА_11 , у гуртожитку не проживає. Місце знаходження ОСОБА_2 адміністрації дільниці експлуатації гуртожитків невідомо. 
Так як відповідачка вже тривалий час не мешкає за зареєстрованим місцем проживання та самостійно не вчинила дії щодо зняття з реєстрації місця проживання, позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом.
Вказані обставини перешкоджають позивачці реалізувати її право на житло та його приватизацію. Без отримання нового ордеру на кімнату № 40 на родину у складі 1 особи позивачка не може приватизувати кімнату в гуртожитку, в якій проживає з 1992 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.
За приписами ст. 5 вищевказаного Закону якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.
Відповідно до статті 71 ЖК України, дія якої продовжує діяти до дня початку функціонування Єдиної інформаційно-аналітичної житлової системи, як це встановлено пп. 1 п. 2 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про основні засади житлової політики» від 13.01.2026 № 4751-ІХ, при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно зі ст. 72 ЖК України, дія якої продовжує діяти до дня початку функціонування Єдиної інформаційно-аналітичної житлової системи, як це встановлено пп. 1 п. 2 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про основні засади житлової політики» від 13.01.2026 № 4751-ІХ, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Пунктом 10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Оскільки відповідачка відсутня за місцем своєї рєстрації за адресою: АДРЕСА_8 понад шість місяців, виїхала з України у 2019 році, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Отже, рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є самостійною правовою підставою для зняття з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити. 
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою АДРЕСА_10 . 

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:
позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_12 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;
відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_12 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, бул. Центральний, б. 27, код ЄДРПОУ: 37573508.

Суддя       У. В. Блажко