Справа № 147/267/26 
Провадження № 2/147/354/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Мудрак А.М.,
з участю секретаря Чудак Г.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

у лютому 2026 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовної заяви покликаються на те, що 24.04.2024 між ТОВ ««АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 (далі позичальник та/або відповідач) укладено договір № 7822098. Відповідно до умов кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС кредитодавця, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний застосунок "CreditPlus". Ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет/мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення коду, направленого кредитодавецем на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході(в т.ч через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно пароля входу до особистого кабінету/мобільного застосунку "CreditPlus". На умовах, встановлених договором, кредитодавець надає споживачу кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредитним договором, встановлена сума кредиту (загальний розмір) 24000,00 гривень. Тип кредиту – кредит. Строк кредиту 364 дні. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов кредитного договору у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 1.50 % в день та застосовується у межах строку кредиту.
27.04.2024 між ТОВ ««АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду, якою збільшено розмір кредиту на 1000 грн. 
Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
27.01.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу № 27.01/25-Ф, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №7822098. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 7822098.
Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №7822098 від 24.04.2024, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 18424,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 18424,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 0,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0,00 грн, заборгованість за пенею та/або штрафами 0,00 грн, заборгованість за комісіями 0,00 грн, інфляційні збитки 0,00 грн, нараховані 3% річних .00 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 18424,00 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 9000 грн. 
Ухвалою судді від 25 лютого 2026 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
09 березня 2026 року відповідачем ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подано до суду відзив на позов, в якому зазначено, що він проти позову заперечує у повному обсязі з огляду на наступне. Щодо припинення зобов`язання виконанням (тіло кредиту). Згідно з додатковою угодою від 27.04.2024 сума отриманого ним кредиту (тіло) склала 25000,00 грн. За період дії договору ним було фактично сплачено грошові кошти в загальному розмірі 25250,00 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Оскільки сума фактично повернутих коштів перевищує суму отриманого кредиту, вважає основне зобов`язання виконаним. 
Юридичне обґрунтування несправедливості вимог. Несправедливі умови (ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів»): встановлення стандартної вартості кредиту у розмірі 160810,00 грн відсотків на рік при тілі 25000 грн є ознакою істотного дисбалансу прав та обов`язків на шкоду споживача. 
Обмеження неустойки (ст. 21 Закону «Про споживче кредитування»): нарахування 1,5% на день (понад 540% річних) фактично є прихованою неустойкою, яка в рази перевищує гранично допустимі законом межі. 
Зменшення нарахувань (ч.3 ст. 551 ЦК України): оскільки сума оплат (25250 грн) покриває тіло кредиту, а кредитор не зазнав збитків, будь-які подальші стягнення є надмірними. 
Зловживання правом (ст. 13 ЦК України): вимога стягнути кошти після фактичного повернення тіла кредиту свідчить про недобросовісну поведінку позивача. 
Щодо витрат на правничу допомогу, зазначив, що це є неспівмірним. Справа є малозначною та типовою, а сума витрат складає майже 50% від ціни позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати мають бути покладені на позивача через його недобросовісну поведінку. 
Тому просить суд відмовити ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» у задоволенні позову в повному обсязі та зменшити витрати на правничу допомогу до мінімально можливого рівня (або відмовити у їх стягненні). 
16 березня 2026 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування зазначив, що позивач не погоджується з доводами відповідача, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. Твердження відповідача що сплативши тіло кредиту, він виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, вважають безпідставними, оскільки відповідач не виконав взятті на себе зобов`язання за Кредитним договором в повному обсязі.
Наданий товариством розрахунок заборгованості та інші долучені до матеріалів справи докази підтверджують наявність у відповідача непогашеної заборгованості за кредитним договором.
Відповідач невірно застосовує норми матеріального права і невірно вважає, що сплачені відповідачем проценти (плата за кредитом) згідно з узгодженим ним графіком платежів за кредитним договором не повинні перевищувати 50% від суми кредиту, адже така вимога, щодо (50%) застосовується виключно до розміру відповідальності за невиконання умов, тобто до розміру нарахування та сплати саме неустойки (пені/штрафів), тобто компенсації, розмір якої не повинен перевищувати 50% (половини) від суми кредиту, як це передбачено ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». 
Встановлення в кредитному договорі плати (процентів) за користування кредитними коштами не є компенсацією в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». 
Умовами договору не встановлено вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків від суми отриманого кредиту, як це передбачено Законом України «Про споживче кредитування») у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Її наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. 
Таким чином, у кредитодавця виникає право вимоги виконання позичальником його обов`язку за договором споживчого кредиту з моменту, визначеного умовами договору про споживчий кредит щодо термінів та строку здійснення платежів. 
Отже, оскільки відповідач порушував узгоджені умови договору та не вносив чергові платежі згідно з графіком. для нього було нараховано штраф, враховуючи обмеження, встановлені Законом України «Про споживче кредитування». 
Зокрема, відповідачу було нараховано штраф у розмірі 4560,00 грн, тобто не більше половини тіла кредиту як це встановлено законодавством в сфері споживчого кредитування. 
Враховуючи викладене, твердження відповідача щодо несправедливих умов кредитного договору, в зв`язку з нарахуванням непропорційно великої суми компенсації за кредитним договором і порушення кредитором п.5.ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є абсолютно безпідставним. 
27.01.2025 було укладено договір № 27.01/25-Ф відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 7822098. 
Як вбачається з поданого позивачем розрахунку, після переходу права вимоги новим кредитором проценти за користування кредитом не нараховувались. 
Таким чином, клопотання відповідача не спростовує заявлених позивачем вимог, не містить обставин, які б свідчили про відсутність боргу чи неправомірність дій позивача, а тому не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. 
Щодо витрат за надання правничої допомоги зазначили, що вважають, що заявлена до стягнення сума витрат позивача на правову допомогу є обґрунтованою та співмірною зі складністю даної справи, натомість, зворотного відповідачем не доведено, а тому підстави для відмови у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн відсутні, а остання підлягає задоволенню. 
Тому позивач просить позовну заяву ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, 08.05.2026 подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Позов підтримують та просять задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, одночасно з відзивом на позов подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності за наявними матеріалами. 
З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 24 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір №7822098 про надання споживчого кредиту, який підписано споживачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С5325 (а.с. 6-14).
Відповідно до п.1.2-п.1.4 договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 24000,00 грн. Тип кредиту – кредит. Строк кредиту 364 дні. 
Відповідно до п.1.5 вказаного договору тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 1.5.2. Знижена процентна ставка 1,125 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 01.05.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. 1.5.3. Протягом строку дії договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для споживача у випадку та на умовах визначених в пп. 1.5.2 договору, зокрема у випадку отримання споживачем знижки на стандартну процентну ставку.
Відповідно до п.2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Одночасно з підписанням даного договору позичальником було підписано паспорт споживчого кредиту та ознайомлено з Правилами надання коштів у позику (а.с. 15-23).
27 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору №7822098 про надання споживчого кредиту від 24.04.2024, яку підписано споживачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3055 (а.с. 24-25).
Відповідно до п.1 додаткової угоди сторони домовились збільшити суму кредиту на 1000,00грн. тому загальна сума кредиту становить 25000,00грн. 
Відповідно до п.1.3 додаткової угоди денна процентна ставка складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,50% в день, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1,49% в день. 
Також позичальник ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту до додаткової угоди (а.с. 29).
Факт перерахунку ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та отримання коштів відповідачем ОСОБА_1 підтверджено листом ТОВ «ПЕЙТЕК» (а.с. 32-33).
27 січня 2025 року між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №27.01/25-Ф (а.с. 40-47).
Відповідно до п.1.1 договору факторигну, за цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року під №535 наявний боржник ОСОБА_1 , кредитний договір №7822098 на загальну суму 18424,00 грн (а.с. 48-50).
Відповідно до ст. 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.
Відповідно до п.1, п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису ОСОБА_1 . Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків та інших платежів у визначений договором строк.
Факт укладення договору також підтверджено відповідачем ОСОБА_1 у поданому до суду відзиві на позов. 
Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало належним чином, надавши відповідачу кредиті кошти в загальному розмірі 25000,00грн. 
Даний факт також підтверджено відповідачем. 
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положенням ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з ч.1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в повному обсязі не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Позивачем під час обрахунку заборгованості зазначено, що у порушення умов договору №7822098 від 24.04.2024 відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого борг становить 18424,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 18424,00 грн, заборгованість за відсотками 0,00 грн. 
Натомість відповідач у відзиві на позов заперечує щодо зазначеного обрахунку, вважає, що ним сплачено тіло кредиту, тому усі інші нарахування є безпідставними. Зазначив, що в загальному він сплатив 25250,00 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком.
З огляду на вищезазначене суд зазначає наступне. 
З картки обліку договору (розрахунку заборгованості зробленого за період з 24.04.2024 по 26.01.2025) за договором №7822098 від 24.04.2024 за ОСОБА_1 рахується: основний борг (загальна заборгованість) 18424,00 грн, знижені проценти 1935,00 грн (нараховані за період з 24.04.2024 по 30.04.2024), стандартна ставка процентів 8445,00 грн (нараховані з 02.05.2024 по 04.06.2024), штраф 4560,00 грн. 
Платежі всього 21516,00 грн, з них: оплата основного боргу 6576,00 грн, 10380,00 грн оплата процентів, 4560,00 оплата штрафів. 
Натомість відповідачем на підтвердження своїх заперечень не надано суду жодного доказу, не надано свого розрахунку заборгованості на підтвердження суми 25250,00 грн, та не заявлено клопотань про витребування доказів, у разі неможливості надати самостійно.
Твердження відповідача про надміру нараховані відсотки у розмірі 1,5% в день суд оцінює критично.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та цей Закон доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення.
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п.17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %: протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - не більше 1,5%, а з 20.08.2024 - не більше 1%.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що відсотки на кредит відповідачу нараховувались: знижені відсотки 1935,00 грн (нараховані за період з 24.04.2024 по 30.04.2024), стандартна ставка відсотків (1,5%) - 8445,00 грн (нараховані з 02.05.2024 по 04.06.2024), тобто в межах дії п.17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». 
Як визначено в ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав і обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
У договорі №7822098 від 24.04.2024 та додатковій угоді від 27.04.2024 однозначно викладено умови договору, зокрема п. 1.5 передбачено ставки відсотків за користування кредитом. Дані умови були погоджені та підписані сторонами. Позичальник ОСОБА_1 під час укладення договору не висловлював незгоди в зазначеними умовами. 
Натомість позикодавцем ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» нараховано штраф в розмірі 4560,00 грн, які були сплачені ОСОБА_1 . Даний розрахунок підтверджено і позивачем. 
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Таким чином позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок заборгованості за штрафом та стягнуто їх з боржника. 
Тому, враховуючи часткове погашення заборгованості відповідачем за тілом кредиту та відсотками, сума зарахована позивачем в рахунок сплати штрафу підлягає зарахуванню до основного боргу. 
При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.
За змістом ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд не приймає до уваги доводи відповідача зазначені у відзиві щодо завищеного нарахування позивачем суми відсотків, оскільки дослідженими доказами підтверджено правомірність таких нарахувань.
Дослідженими у справі доказами доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредиту, відсотків за його користування належним чином не виконував, тим самим порушив умови договору, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 13864,00 грн (18424,00 тіло кредиту - 4560,00 грн штраф), яка підлягає стягненню на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в судовому порядку.
Таким чином, з вищенаведених підстав і мотивів позов підлягає частковому задоволенню.
Позивач просить стягнути з відповідача на їхню користь понесені судові витрати.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до платіжної інструкції №0607120502 від 04.02.2026 позивач при зверненні до суду сплатили судовий збір в розмірі 2662,40 грн (а.с. 59).
У зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача підлягає до стягнення пропорційно до задоволеної частини вимог 2003,45 грн (13864,00 грн / 18424,00 х 2662,40 грн = 2003,45) судового збору. 
Щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" в особі директора Сердійчук Я.Я. та адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС", укладено договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 (а.с. 52,53).
Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №2645 від 01.12.2025, витягу в акту №25 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025, сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) між товариством та адвокатським об`єднанням про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 : надання усної консультації 2 години х 1500 грн = 3000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 2 годин х 3000 грн = 6000 грн, загальний розмір правничих витрат складає 9000 грн(а.с. 56).
На підтвердження проведеного розрахунку за надання правничої допомоги позивачем надано суду прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 54). 
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, суд дійшов висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» можливо стягнути 4000 грн судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3010,00 грн (4000грн (підлягає до стягнення) х 75,25%(задоволено позовних вимог). 

Керуючись ст. ст. 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за договором №7822098 від 24.04.2024 у розмірі 13864,00 грн (тринадцять тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні 00 коп.), судовий збір сплачений при поданні позову, що становить 2003,45 грн (дві тисячі три гривні 45 коп.) та 3010,00 грн (три тисячі десять гривень 00 коп.) витрат за надання правничої допомоги.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне ім`я сторін:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ 42640371, адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 

Повний текст рішення складено 11 травня 2026 року. 

Суддя А.М. Мудрак