Справа 362/3159/26 
Провадження 3/362/1049/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2026 року м. Васильків
Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ухилився від належного виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення належних умов виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 2015 р.н., внаслідок чого 17.03.2026 о 13.00 год. у спортивній залі Саливонківської гімназії за адресою: Київська обл., с. Саливінки, по вул. Незалежності відбулась бійка між ним та неповнолітнім ОСОБА_2 , 2013 р.н.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину категорично заперечив, пояснив, що ініціатором і винним у бійці є саме потерпілий ОСОБА_3 , поведінка якого як стосовно його сина, так і стосовно інших дітей, особливо дівчаток, є неприпустимою (ображає, чіпляється, непристойно поводиться). Вважає, що це результат виховання матері потерпілого ОСОБА_4 , яка застосовує до нього насильство, а сам ОСОБА_3 говорить неправду і ситуацію з бійкою роздули саме потерпілі. Він достойно виховує своїх дітей, вони знають, що треба захищати як Батьківщину, так і себе і інших більш слабких дітей, при цьому захист може бути як словесний, так і фізичний. Нормального спілкування з представниками школи (окрім директора, оскільки він чоловік) у нього не має і він не намагається його налагодити, оскільки правда у кожного своя, а для нього головне, щоб його діти були здорові, у безпеці і нормально навчалися, а його син не може це робити, оскільки постійно його хтось чіпляє, штовхає, провокує, а він лише намагається захиститися. Нещодавно мала місце ситуація з ножами, які його діти принесли до школи та були вилучені поліцією. З приводу цього він пояснив, що він як батько ножі не дозволяє носити до школи, однак його діти мають туристичні ножі, тому брали їх до школи для самозахисту. Мати не приймає участі у вихованні дітей, оскільки у неї інше кохання, у неї не має часу на дітей.
ОСОБА_1 заявив клопотання про проведення перевірки пояснень неповнолітнього ОСОБА_5 на поліграфі (детекторі брехні), яке судом відхилено як таке, що не передбаченого законом.
А також заявив письмове клопотання про закриття справи стосовно нього, оскільки ні він, ні син не винні, а вся ця ситуація склалася внаслідок неправомірних дій стосовно сина з боку оточуючих, у тому числі з боку потерпілого ОСОБА_5 , а син не повинен терпіти такі дії, тому захищався фізично і мав на це право, оскільки сам ОСОБА_1 на фронті з окупантами словами не розмовляє.
Потерпілий ОСОБА_6 у присутності свого законного представника – матері ОСОБА_4 суду пояснив, що ніяких непристойних рухів відносно ОСОБА_1 не робив, це зробив інший хлопець, але вказали на нього, тому виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 його словесно ображав, а потім виникла бійка, ініціатором якої був саме ОСОБА_7 . Вони почали боротися на матах. В ході бійки останній наніс йому декілька ударів по голові руками, коли він сам лежав на підлозі, а ОСОБА_8 сидів зверху. Після цього ОСОБА_7 простягнув йому руку для примирення, однак він був ображений і не захотів миритися, тому знову виникла бійка. Відразу почував себе не дуже добре, але не скаржився. Вже дома стало нудить, пішла кров з носу, мама побачила – почала розпитувати і він все розказав як було. Додатково пояснив, що у школі у нього зі всіма хороші стосунки.
Законний представник потерпілого - мати ОСОБА_4 підтвердила пояснення свого сина, заперечила будь-які неправомірні дії її сина, вказуючи, що син не має проблем із поведінкою ні в школі, ні з друзями. Вона як мати завжди на зв`язку і зі школою, і з батьками, але ніяких претензій до поведінки її сина не має, навпаки саме брати ОСОБА_9 провокують і ображають як її сина (це пов`язано із їх національністю (роми) та кольором шкіри), так і інших дітей. Інші батьки намагалися на загальних зборах запросити батька ОСОБА_1 і обговорити це питання, однак він не прийшов. Про ситуацію з бійкою їй нічого не було відомо, однак дома сину стало погано, пішла кров з носу і він розповів, що ОСОБА_8 наносив йому удари по голові руками. Звернулись до лікарні – діагноз ЗЧМТ, струс мозку (надала відповідні документи). 
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є класним керівником ОСОБА_1 , який перевівся до їх ліцею у 5 клас. Він добре адаптувався, знайшов спільну мову з іншими учнями. Були деякі проблеми – зачіпав дівчаток (нецензурною лайкою), однак після розмови з ним перестав. Дитина добре реагувала на зауваження. Але потім ОСОБА_7 почав спілкуватися з більш старшими дітками 6 класу, де навчається його старший брат ОСОБА_11 , і після нового року їх поведінка змінилася на гіршу (почали робити шкоду, йти проти всіх, чіпляти дітей, не реагували на зауваження). Під час спілкування з їх батьком, ОСОБА_1 заперечив провину своїх дітей із запитанням «Чому тільки мої діти винні?», не визнає проблему щодо застосування фізичної сили з боку його синів до інших. Після цієї ситуації, коли спілкувалась із ОСОБА_7 пояснила йому, що якщо ОСОБА_12 робив непристойні рухи, то треба було сказати вчителям, а не битися. На що ОСОБА_7 відповів – «А що ви зробите, окрім розмов». Представники школи спілкувалися з мамою, яка має позитивний вплив на дітей – зараз вони краще себе поводять. 
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що є класним керівником ОСОБА_14 , а також старшого брата ОСОБА_15 . Може охарактеризувати ОСОБА_12 як адекватного, спокійного, контактного хлопця, який не схильний до брехні, не вирішує питання силою (кулаками). Жодного разу не бачила від нього сексуалізованих непристойних дій або слів. Інші діти на ОСОБА_12 не жалілися. Разом з тим, ОСОБА_11 є лідером за своєю поведінкою, але не в гарному сенсі цього слова, і має великий вплив на свого молодшого брата ОСОБА_7 . Їм нудно, вони розважаються різними способами. Вчителі намагаються впливати на них через бесіди та розмови із батьком, але останній взагалі не реагує. Як приклад, пояснила ситуацію з ножами, які брати принесли до школи і вчителі вимушені були викликати поліцію. Але батько не відреагував належним чином – він вважає, що носіння ножів дітьми є нормальним для захисту. Він говорить, що виховує їх по козацьки.
За додатковими поясненнями вчителів, на їх думку, школа свою роботу робить, оскільки вони бачать дітей з іншого боку – не таких, які вони із батьками або вдома, тому намагаються впливати на дітей з метою позитивних змін в їх поведінці та навчанні шляхом розмов, доносять відповідну інформацію до батьків, але не завжди батьки реагують і сприймають це належним чином. 
Судом також досліджено письмові пояснення свідків – очевидців події, а саме:
- учень 5 класу ОСОБА_16 вказав, що 17.03.2026 на уроці фізкультури побачив бійку між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . Їх розборонили, але ОСОБА_12 хотів помститися і в них знову зав`язалася бійка, в ході якої ОСОБА_7 повалив на підлогу ОСОБА_12 , притиснув йому руки, та наносив неодноразово удари по голові. 
- учень 5 класу ОСОБА_17 пояснив, що 17.03.2026 він бачив як ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_12 кулаком в живіт, а той у відповідь – в обличчя. Після чого ОСОБА_8 повалив ОСОБА_5 на підлогу, сів зверху і почав душити, їх розборонили, але потім ОСОБА_12 за руку притягнув ОСОБА_7 до себе і знову почалася бійка.
- учень 6 класу ОСОБА_18 вказав, що м`яч ОСОБА_1 відскочив від стінки та попав у ОСОБА_5 , останній почав лізти до нього, штовхати, після чого ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_12 по животу, тоді ОСОБА_7 запропонував розібратися один на один. Вони склали мати і почали бійку, в ході якої ОСОБА_3 сказав «Ще мене п`ятикласник не бив», тому відмовився помиритися. В ході бійки ОСОБА_8 повалив ОСОБА_5 на підлогу, сів на нього зверху і бив його руками по обличчю. Після того як їх розборонили, ОСОБА_3 був увесь червоний, але на самопочуття не жалівся;
- учень 5 класу ОСОБА_19 у письмових поясненнях вказав, що на уроці фізкультури бачив як ОСОБА_7 бив ОСОБА_20 , таскав його по підлозі, їх розборонили. Потім ОСОБА_7 простягнув руку для примирення, але ОСОБА_12 вдарив і знову почалася бійка;
- учня 6 класу ОСОБА_15 , який вказав, що ОСОБА_6 робив непристойні рухи стосовно його брата та спровокував бійку з ним, а потім не захотів примиритися;
- учня 5 класу ОСОБА_1 , який вказав, що ОСОБА_6 робив непристойні рухи відносно нього, тому він образився і почав його обзивати «Цигани рулять», ОСОБА_12 попросив перестати, але він продовжував обзивати його через національність, після чого зав`язалась бійка, ініціатором якої був саме ОСОБА_12 , а не він;
- учня 6 класу ОСОБА_21 , згідно яких 17.03.2026 він бачив, як ОСОБА_12 бив ОСОБА_7 , який потім пропонував помиритися, але ОСОБА_12 не захотів і вдарив його;
- вчителя фізичної культури ОСОБА_22 , який вказав, що 17.03.2026 не був очевидцем бійки між учнями, ні під час уроку, ні після учні про бійку нічого не говорили.
В ході розгляду справи досліджено медичну документацію, згідно якої ОСОБА_6 звернувся до сімейного лікаря 18.03.2026 зі скаргами на головний біль, нудоту, носову кровотечу, з 19.03.2026 по 25.03.2026 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку.
Судом також досліджено письмові матеріали, надані стороною захисту та представником потерпілого:
-довідка військово-лікарської комісії №173-с від 03.09.2024 та виписка №2770 із медичної карти від 06.04.2026 стосовно сержанта ОСОБА_1 щодо стану його здоров`я; 
-службова картка сержанта ОСОБА_1 , згідно якої він нагороджений орденом «За мужність 3-го ступеню»;
-копія акту обстеження уповноваженою комісією умов проживання дітей від 12.03.2026 в сім ї ОСОБА_1 , результати якого є позитивними; 
-службова характеристика сержанта ОСОБА_1 , яка є позитивною; 
-характеристики ОСОБА_14 від адміністрації учбових закладів, де він навчався і навчається, які є позитивними;
-характеристика ОСОБА_1 від адміністрації учбового закладу, яка є позитивною, однак зазначено, що учень легко піддається впливу, що негативно позначається на його поведінці та навчанні, конфліктні ситуації бувають рідко, але батьки не завжди реагують на поради вчителів стосовно поведінки дитини в закладі;
Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей.
Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного Кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Як вбачається з пояснень, наданих суду, а також досліджених письмових матеріалів, батько ОСОБА_1 при вихованні свого сина ОСОБА_1 вбачає за можливе застосування фізичної сили стосовно інших дітей при вирішенні конфліктних ситуацій для свого особистого захисту, у тому числі від приниження, що спонукає дитину до застосування фізичної сили у будь-якій ситуації, яку вона буде сприймати як принизливу або загрозливу для себе без можливості уникнення її або залагодження за допомогою належних правових процедур.
З пояснень неповнолітнього ОСОБА_1 вбачається, що під час конфлікту він використовував словесні образи, пов`язані із національністю потерпілого ОСОБА_14 , що в подальшому переросло у бійку між ними, а також навіть не звернувся і не збирався звертатися до вчителів для свого захисту, оскільки за його переконанням вони не можуть нічого зробити фізично, а тільки провести розмови (за поясненням класного керівника ОСОБА_10 ). 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, доведена наявними в справі доказами в їх сукупності, його дії необхідно кваліфікувати як ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання малолітнього сина, що призвело до застосування фізичної сили до іншої малолітньої дитини, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження.
Відповідно до ст. 22 КУпАП, зважаючи на характер вчиненого правопорушення, враховуючи особу правопорушника, який є військовослужбовцем ЗСУ, а також обставини конфліктної ситуації, внаслідок якої сталася бійка, поведінку всіх учасників конфлікту, суд приходить до висновку, що вказане правопорушення не виявляє великої суспільної небезпеки і є малозначимим.
Керуючись ст.ст. 22, 283, 284 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити усне зауваження, а справу провадженням закрити.
Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя         Сухарева О.В.