ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 травня 2026 року справа №200/7578/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року (повне судове рішення складено 27 листопада 2025 року) у справі № 200/7578/25 (суддя в І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтований тим, що 20.08.2025 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон 1058). 
27.08.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області винесено рішення №046550009394 про відмову в призначенні пенсії в зв`язку з підстав недостатності пільгового стажу. В рішенні зазначено, що загальний стаж складає 20 років 1 місяць 13 днів, пільговий стаж провідних професіях (20) складає 15 років 8 місяців 2 дні, за постановою №202 (25) – 20 років 7 місяців 25 днів.
Позивач вказав, що відповідачем безпідставно не зараховано до його пільгового стажу за ч.3 ст. 114 Закону № 1058 періоди його роботи, що він вважає протиправним, що стало підставою для звернення до суду.
Просив задовольнити позов.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки щодо зарахування саме ЗА ПРОВІДНИМИ ПРОФЕСІЯМИ прохідника: з 20.09.2007 по 05.06.2009, з 04.10.2010 по 10.10.2011, з 28.07.2014 по 31.07.2014, з 01.08.2014 по 07.08.2014, з 26.06.2025 по 31.07.2025 до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що призвело до необґрунтованого та протизаконного рішення. 

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 .
20.08.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії.
Рішенням відповідача №046550009394 від 27.08.2025 позивачу відмовлено в призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`якове державне пенсійне страхування» в зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи (20 років або 25 років).
В рішенні зазначено, що вік заявника 40 років, загальний стаж складає 20 років 1 місяць 13 днів, пільговий стаж провідних професіях (20) - 15 років 8 місяців 2 дні, за постановою N202 (25) - 20 років 7 місяців 25 днів.
Згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 11.03.2005 позивач:
09.03.2005 прийнятий учнем гірника підземного з повним робочим днем в шахті на ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" (наказ №63к від 11.03.2005);
30.03.2005 - 30.04.2006 переведений учнем прохідника підземного з повним робочим днем в шахті (наказ №78к від 30.03.06);
04.05.2006 переведений прохідником підземним з повним робочим днем в шахті (наказ №311к від 07.12.06);
03.09.2007 звільнений за власним бажанням (наказ №201к від 03.09.2007);
20.09.2007 прийнятий прохідником з повним робочим днем в шахті на ТОВ "Донвуглепоставка" (наказ №212к від 20.09.2007);
05.06.2009 звільнений за власним бажанням (наказ №126к від 05.06.2009);
22.06.2009 прийнятий прохідником з повним робочим днем в шахті (наказ №113к від 26.06.2009);
28.10.2009 звільнений за власним бажанням (наказ №195к від 28.10.2009);
02.11.2009 прийнятий прохідником з повним робочим днем в шахті на ТОВ "Краснолиманське" (наказ №198к від 02.11.2009);
28.09.2010 звільнений за власним бажанням (наказ №184к від 28.09.2010);
04.10.2010 прийнятий прохідником з повним робочим днем в шахті на ТОВ "Донвуглепоставка" (наказ №151к від 04.10.2010);
10.10.2011 звільнений за власним бажанням (наказ №149 від 10.10.2011);
07.11.2011 прийнятий прохідником з повним робочим днем в шахті на ПАТ "Шахтоуправління Покровське" (наказ №2389к від 07.11.2011);
17.02.2021 звільнений за власним бажанням (наказ №148кз від 24.02.2021);
01.03.2021 прийнятий прохідником з повним робочим днем в шахті на ТДВ "Шахта "Білозерське" (наказ №127к від 25.02.2021);
04.04.2022 звільнений за угодою сторін (наказ №174к від 04.04.2022);
07.11.2022 прийнятий прохідником з повним робочим днем в шахті на ДП "Добропіллявугілля видобуток" ВП "Шахтоуправління "Новодонецьке" (наказ №154к від 03.11.2022).
Згідно форми РС-право, до стажу позивача зараховано періоди роботи з 04.10.2010 по 10.10.2011, з 20.09.2007 по 05.06.2009, з 04.10.2010 по 10.10.2011 - "Список №1", з 30.03.2006 по 30.04.2006, з 04.05.2006 по 03.09.2007, з 22.06.2009 по 28.10.2009, з 02.11.2009 по 28.09.2010, з 07.11.2011 по 27.07.2014, з 08.08.2014 по 17.02.2021, з 01.03.2021 по 04.04.2022, з 07.11.2022 по 25.06.2025 - "Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в"; відомості про зарахування періодів роботи з 28.07.2014 по 31.07.2014, з 01.08.2014 по 07.08.2014, з 26.06.2025 по 31.07.2025 відсутні.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 року (далі – Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі – Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Згідно п. 10. Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” затвердив Порядок № 637.
Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до приписів п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками №№ 1 та 2, Постановою № 202, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.
Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 по справі №311/2865/13-а.
Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до якого віднесено усіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах (1.1а).
До Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі – Постанова № 202), віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Відповідно ч. 5 ст. 114 Закону №1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 “Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до стажу: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.
Виходячи з системного тлумачення викладених норм, робота на провідних професіях (гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин) встановлює більш пільгові умови призначення пенсії ніж робота за іншими професіями, передбаченими Списком №1, Постановою № 202.
Виходячи зі змісту позовних вимог позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано у кратному обчисленні 1,25 період його роботи за провідною професією “прохідник”.
Ураховуючи зміст Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 “Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення” для переведення пільгового стажу за провідною професією до пільгового стажу за Списком № 1 або Постановою № 202, необхідно кількість повних років за провідною професією помножити на 1,25.
На виконання вимог ухвал суду першої інстанції відповідачем надано додаткові пояснення, відповідно до яких:
до пільгового стажу не зараховано: з 31.03.2005 по 31.03.2005 - прогул; з 28.07.2014 по 31.07.2014 та з 01.08.2014 по 02.08.2014 - простої, оскільки в довідці № 833 від 06.08.2024 відсутня інформація про виробничу необхідність; з 03.08.2014 по 07.08.2014 - безоплатна відпустка; 
до пільгового стажу зараховано: з 20.09.2007 по 05.06.2009 та з 04.10.2010 по 10.10.2011 зараховано до Списку № 1, оскільки згідно із даними в системі персоніфікованого обліку значиться ознака ЗПЗ013А1, що означає ст.13 п.а Закону України “Про пенсійне забезпечення”, пільгова довідка не надана; з 30.03.2006 по 30.04.2006, з 04.05.2006 по 03.09.2007, з 22.06.2009 по 28.10.2009, з 02.11.2009 по 28.09.2010, з 07.11.2011 по 27.07.2014, з 08.08.2014 по 17.02.2021, з 01.03.2021 по 04.04.2022, з 07.11.2022 по 25.06.2025 періоди роботи на провідних професіях (20) з урахуванням кратності 1.25 (1 рік роботи за 1 рік 3 місяці);
до пільгового стажу не зараховано: з 31.03.2005 по 31.03.2005 - прогул; з 28.07.2014 по 31.07.2014 та з 01.08.2014 по 02.08.2014 - простої, оскільки в довідці № 833 від 06.08.2024 відсутня інформація про виробничу необхідність; з 03.08.2014 по 07.08.2014 - безоплатна відпустка; з 26.06.2025 по 31.07.2025, оскільки в пільговій довідці № 106 від 25.06.2025 зазначено, що заявник працює по теперішній час, тобто по дату якою видана довідка 25.06.2025, оновлена довідка не надавалась; до пільгового стажу зараховано: з 20.09.2007 по 05.06.2009 та з 04.10.2010 по 10.10.2011 зараховано до Списку № 1, оскільки згідно із даними в системі персоніфікованого обліку значиться ознака ЗПЗ013А1, що означає ст.13 п.а Закону України “Про пенсійне забезпечення” , пільгова довідка не надана; з 30.03.2006 по 30.04.2006, з 04.05.2006 по 03.09.2007, з 22.06.2009 по 28.10.2009, з 02.11.2009 по 28.09.2010, з 07.11.2011 по 27.07.2014, з 08.08.2014 по 17.02.2021, з 01.03.2021 по 04.04.2022, з 07.11.2022 по 25.06.2025 періоди роботи на провідних професіях (20) з урахуванням кратності 1.25 (1 рік роботи за 1 рік 3 місяці).
Враховуючи вищевикладене та надані відповідачем пояснення та матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідачем зараховано періоди роботи позивача, а саме:
періоди роботи з 20.09.2007 по 05.06.2009 та з 04.10.2010 по 10.10.2011 зараховано до пільгового стажу позивача за Списком 1;
періоди роботи з 30.03.2006 по 30.04.2006, з 04.05.2006 по 03.09.2007, з 22.06.2009 по 28.10.2009, з 02.11.2009 по 28.09.2010, з 07.11.2011 по 27.07.2014, з 08.08.2014 по 17.02.2021, з 01.03.2021 по 04.04.2022, з 07.11.2022 по 25.06.2025 зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи на провідних професіях (20) з урахуванням кратності 1.25 (1 рік роботи за 1 рік 3 місяці).

Колегія суддів звертає увагу, що в своєму позові позивач просив:
- визнати неправомірними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 046550009394 від 27.08.2025 року про відмову в призначенні пенсії за його заявою від 20.08.2025. 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2025 врахувавши період роботи: 
з 20.09.2007 по 05.06.2009 за провідною професією прохідника 
з 04.10.2010 по 10.10.2011 за провідною професією прохідника
з 28.07.2014 по 31.07.2014 за провідною професією прохідника 
з 01.08.2014 по 07.08.2014 за провідною професією прохідника 
до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 8 Закону України № 345 «Про підвищення престижності шахтарської праці», із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати стаж за провідною професією до підземного із збільшеною кратністю 1.25 (1 рік роботи за 1 рік роботи 3 місяці), а саме за період з 30.03.2006 - 30.04.2006, 04.05.2006 - 03.09.2007, 20.09.2007 - 05.06.2009, 22.06.2009 - 28.10.2009, 02.11.2009 - 28.09.2010, 04.10.2010 - 10.10.2011, 07.11.2011 - 17.02.2021, 01.03.2021 - 04.04.2022, 07.11.2022 - 31.07.2025.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести взаємне зарахування періодів роботи, передбачених статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Суд першої інстанції не обгрунтував правомірності дій відповідача, що до пільгового стажу зараховано: з 20.09.2007 по 05.06.2009 та з 04.10.2010 по 10.10.2011 зараховано до Списку № 1, оскільки згідно із даними в системі персоніфікованого обліку значиться ознака ЗПЗ013А1, що означає ст.13 п.а Закону України “Про пенсійне забезпечення”, пільгова довідка не надана.
Апеляційний суд зазначає, що згідно трудової книжки позивача в ці періоди він працював за професією прохідника з повним робочим днем в шахті.
Ця професія віднесена статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до провідних.
Як зазначалось вище, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
При цьому внесення роботодавцем до системи персоніфікованого обліку помилкової ознаки ЗПЗ013А1, що означає ст.13 п.а Закону України “Про пенсійне забезпечення”, не може нівелювати записи в трудовій книжці.
Отже, ці періоди підлягають включенню до пільгового підземного стажу як провідної професії.

Щодо незарахування до стажу позивача періодів роботи перебування позивача в простої в період з 28.07.2014 по 31.07.2014, з 01.08.2014 по 02.08.2014 та в безоплатній відпустці в період з 03.08.2014 по 07.08.2014, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 №713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.
Також, Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а та постанові від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, що періоди перебування позивача в безоплатній відпустці та простої якимось чином пов`язані з виробничою необхідністю, а тому вимоги про зарахування до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею періоди перебування позивача в безоплатній відпустці та простої задоволенню не підлягають.

Колегія суддів зазначає, що за визначенням, наведеним в статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.
Отже, таке призупинення роботи (час простою) повинно бути зараховано до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
Відтак, перебування позивача в простої в період з 28.07.2014 по 31.07.2014, з 01.08.2014 по 02.08.2014 підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком 1, а також до провідних професій за постановою № 202, оскільки в цей період він працював прохідником.
Щодо періоду перебування у безоплатній відпустці, висновки місцевого суду відповідають нормам матеріального права та в задоволенні цих вимог обгрунтовано відмовлено.

Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 26.06.2025 по 31.07.2025, суд першої інстанції вірно прийняв доводи відповідача, викладені в додаткових поясненнях, оскільки в пільговій довідці № 106 від 25.06.2025 вказано, що заявник працює по теперішній час, тобто на дату якою видана довідка 25.06.2025, іншої оновленої довідки матеріали справи не містять, а тому в цій позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 31.03.2005 по 31.03.2005 - прогул, окружний суд правильно зазначив, що оскільки він не є фактично відпрацьованим часом, необхідним для зарахування до стажу, зокрема пільгового, слід відмовити.
Періоди роботи з 30.03.2006 по 30.04.2006, з 04.05.2006 по 03.09.2007, з 22.06.2009 по 28.10.2009, з 02.11.2009 по 28.09.2010, з 07.11.2011 по 27.07.2014, з 08.08.2014 по 17.02.2021, з 01.03.2021 по 04.04.2022, з 07.11.2022 по 25.06.2025 зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи на провідних професіях (20) з урахуванням кратності 1.25 (1 рік роботи за 1 рік 3 місяці), тому суд вбачає підстави для відмови в задоволенні позову.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання провести взаємне зарахування періодів роботи, передбачених статтею 114 ЗУ «Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах, апеляційний суд зазначає, що така вимога охоплюється задоволенням попередніх вимог.

Слід також зауважити, що відповідачем електронну пенсійну справу № 046550009394 ОСОБА_1 переглянуто, стаж приведено у відповідність. До ЕПС ОСОБА_1 долучено оновлене рішення про відмову № 046550009394 від 18.11.2025 (на заміну від 27.08.2025).
Отже, скасуванню підлягає рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії не від 27.08.2025 (замінене), а № 046550009394 від 18.11.2025.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Згідно частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
Статтею 7 Закону України від 9 листопада 2023 року № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних працездатних осіб - 3028 гривень.
В даному випадку це: 3028 грн * 0,4 * 0,8 = 968,96 грн. 
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
В даному випадку це: 968,96 * 150% = 1453,44 грн.
За подання до суду позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн, а за подання апеляційної скарги - 1453,44 грн.
За приписами ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції присуджує позивачу часткове відшкодування судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн, виходячи з наступного розрахунку: (968,96 грн + 1453,44 грн) / 2 = 1211,20 грн.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025року у справі № 200/7578/25 – скасувати частково.
Прийняти нову постанову.
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними та скасування рішення – задовольнити частково.
Визнати неправомірними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 046550009394 від 18.11.2025 про відмову в призначенні пенсії за заявою ОСОБА_1 від 20.08.2025. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2025, врахувавши період роботи: 
з 20.09.2007 по 05.06.2009 за провідною професією прохідника 
з 04.10.2010 по 10.10.2011 за провідною професією прохідника
з 28.07.2014 по 31.07.2014 за провідною професією прохідника 
з 01.08.2014 по 02.08.2014 за провідною професією прохідника 
до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 8 Закону України № 345 «Про підвищення престижності шахтарської праці», із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
В задоволенні іншой частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: Україна, 49094, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ НАБЕРЕЖНА ПЕРЕМОГИ, будинок 26, ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Повне судове рішення – 13 травня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко
А. А. Блохін
Т. Г. Гаврищук