ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/4348/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:

14.04.2026 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом (зареєстрований у суді 17.04.2026), у якому просить:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахування і виплаті їй одноразової грошової винагороди пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі – постанова № 153);
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити їй одноразову грошову винагороду пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) передбачену постановою № 153. 
На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказує на протиправність відмови відповідача у нарахування і виплаті їй одноразової грошової винагороди пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) передбачену постановою № 153 з мотивів того, що вона не брала участі у бойових діях, оскільки така її участь підтверджується довідкою про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин від 23.12.2025 № 1966/61/25, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , у якій зазначено, що вона дійсно в період з 26.08.2024 по 31.08.2024, з 11.09.2024 по 12.09.2024, з 14,09,2024 по 15.09.2024, з 17.09.2024 по 18.09.2024. з 20.09.2024 по 21.09.2024, з 23.09.2024 по 24,09.2024, з 26.09.2024 по 27.09.2024, 29,09.2024 по 30.09.2024, 01.10.2024 по 22.10.2024, з 23.10.2024 по 19.12,2024, з 08.01.2025 по 04.02.2025, з 06.02.2025 по 13.02.2025 брав (брала) безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Донецька область. Краматорський район, Лиманська міська територіальна громада, н.п. Лиман, загальна кількість днів у бойових діях складає 136 днів; крім того, участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Донецька область, Краматорський район. Лиманська міська територіальна громада, н.п. Лиман додатково підтверджується довідкою від 07.04.2026 № 3011/61/26, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у якій зазначено, що вона дійсно в період з 20.08.2024 по 19.12.2024, з 08.01.2025 по 20.03.2025, з 24.03.2025 по 29.07.2025 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Краматорський район, Лиманська міська територіальна громада.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 20.04.2026 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечуючи проти заявлених позовних вимог, вказує на те, що оскільки під час проходження військової служби на штатній військовій посаді в організаційній структурі військової частини НОМЕР_1 позивачка не брала особистої та безпосередньої участі у веденні бойових дій в районах ведення бойових дій, то і відсутнє виконання обов`язку із належного грошового забезпечення позивачки; крім того на подальший розвиток положень постанови №153 Міністром оборони України як повноваженим та компетентним суб`єктом права було видано окреме доручення від 20.02.2025 №999/уд (далі за текстом - Окреме доручення №999/уд), було визначено як документи, котрі підтверджують участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення бойових дій (а саме: бойовий наказ чи бойове розпорядження; журнал бойових дій, або журнал ведення оперативної обстановки, або бойове донесення; рапорт (донесення) командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях в районах ведення бойових дій), так і обов`язкову кваліфікуючу умову для набуття права на одержання виплати у порядку пункту 4 постанови №153 (а саме: безпосередня участь у бойових діях в районах ведення бойових дій строком не менше 6 місяців), поданий заявницею у межах спірних правовідносин рапорт таких документів не містив, а довідки військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2025 №1966/61/25 та від 07.04.2026 №3011/61/26 засвідчують не обставини участі позивача у веденні бойових дій в районах ведення бойових дій, а лише факт перебування позивача в зоні бойових дій.
Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить службу при військовій частині НОМЕР_1 з 30.09.2023, прийняла присягу у військовій частині НОМЕР_1 24.10.2023.
Відповідно до довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин від 23.12.2025 № 1966/61/25, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , у якій зазначено, що позивачка дійсно в період з 26.08.2024 по 31.08.2024, з 11.09.2024 по 12.09.2024, з 14,09,2024 по 15.09.2024, з 17.09.2024 по 18.09.2024. з 20.09.2024 по 21.09.2024, з 23.09,2024 по 24,09.2024, з 26.09.2024 по 27.09.2024, 29,09.2024 по 30.09.2024, 01.10.2024 по 22.10.2024, з 23.10.2024 по 19.12,2024, з 08.01.2025 по 04.02.2025, з 06.02.2025 по 13.02.2025 брав (брала) безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Донецька область. Краматорський район, Лиманська міська територіальна громада, н.п. Лиман, загальна кількість днів у бойових діях складає 136 днів. Вказана довідка видана відповідачем відповідно до додатку до доручення. 
Крім того, судом встановлено, що згідно із довідкою від 07.04.2026 № 3011/61/26, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, позивачка в період з 20.08.2024 по 19.12.2024, з 08.01.2025 по 20.03.2025, з 24.03.2025 по 29.07.2025 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Краматорський район, Лиманська міська територіальна громада. Вказана довідка видана відповідачем за формою відповідно до додатку до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2023 № 887).
У жовтні 2025 року позивачка подала рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 щодо виплати їй одноразової грошової винагороди за постановою № 153, на який отримала 12.03.2026 відмову, якою військова частина НОМЕР_1 повідомила про те, що молодому лейтенанту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було відмовлено в отриманні грошової винагороди, передбаченою постановою № 153, у зв ’язку з не підтвердженням інформації щодо виплат військовослужбовці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткової винагороди з розрахунку 100 000, 00 гривень за кожен день участі у бойових діях у довідці згідно окремого доручення Міністра оборони України від 20.02.2025 року № 999/уд.
Окрім того, у відповіді на адвокатський запит поданий до відповідача в інтересах позивачки від 23.03.2026 № 1510/03/185/ВихЗПІ військовою частиною НОМЕР_1 зазначено, що протоколом комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2026 № 15 було погоджено виплату одноразової грошової винагороди. Проте зв ’язку з нововиявленими обставинам, до комісії військової частини НОМЕР_1 було направлено лист щодо скасування пункту 20 додатку 1 до протоколу засідання комісії військової частини НОМЕР_2 з перевірки підстав на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 мільйон гривень військовослужбовцям сержантського і старшинського складу від 28.01.2026 №15 про погодження виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах згідно постанови № 153 у зв`язку з тим, що військовослужбовиця військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_1 , офіцер відділення цивільно-військового співробітництва штабу військової частини НОМЕР_1 не брала безпосередньої участі у бойових діях у вказаний період.
ОСОБА_1 , вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахування і виплаті їй одноразової грошової винагороди пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) передбачену постановою № 153, звернулась до суду з цим позовом.
Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
За приписами статті 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII «Про оборону України»:
особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;
воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан.
Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
На час виникнення спірних правовідносин та на дату ухвалення рішення у цій справі на території України продовжує діяти воєнний стан.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини 1-3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;
призовники - особи, які взяті на військовий облік;
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом. 
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність обов`язку. Форма його власника до виконання військового , порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України. 
Пунктом 10 статті 2 Закону №2233-ХІІ визначено, що на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у визначеному цим Законом порядку для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань призиваються громадяни України, які уклали контракти про проходження служби у військовому резерві та/або зараховані до військового оперативного резерву. 
Стаття 20 Закону №2233-ХІІ зазначає, на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби: особи сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, які здобули вищу освіту за ступенем не нижче бакалавра, пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, у тому числі ті, які проходять службу у військовому резерві, з одночасним присвоєнням первинного військового звання офіцерського складу - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. Порядок проходження військової служби такими військовослужбовцями визначається відповідними положеннями про проходження громадянами України військової служби та іншими нормативно-правовими актами Міністерства оборони України, інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Служби безпеки України, якщо інше не передбачено законом.
Так, законом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-XII).
За змістом частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Приписами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. 
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №153 та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзацу 3 пункту 4 постанови №153 військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Аналізуючи зміст абзацу другого пункту 4 постанови № 153 суд дійшов висновку, що реалізація права на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 грн можлива за таких умов:
- до 13.02.2025 особу у віці до 25 років призвано на військову службу під час воєнного стану;
- станом на 13.02.2025 особа проходила військову службу;
- до 13.02.2025 особа брала безпосередню участь у бойових діях не менше шести місяців.
У свою чергу, аналізуючи зміст абзацу третього пункту 4 постанови № 153 колегія суддів дійшла висновку, що реалізація права на отримання одноразової грошової винагороди із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) безпосередньо залежить від наявності двох обов`язкових умов
- до 13.02.2025 особу у віці до 25 років призвано на військову службу під час воєнного стану;
- станом на 13.02.2025 особа проходила військову служб;
- до 13.02.2025 року особа брала безпосередню участь у бойових діях мінімальну кількість днів = 30.
Отже, для отримання одноразової грошової винагороди відповідно до постанови № 153 станом на 13.02.2025 мають існувати одночасно усі три обов`язкові умови.
Суд зазначає, що позивачка призвана на військову службу під час воєнного стану у віці 21 роки до 13.02.2025, і станом на вказану дату, проходила (та продовжує проходити) військову службу, тобто наявні дві обов`язкові умови. Натомість спірним є факт безпосередньої участі у бойових діях, та кількість днів, від чого залежить розмір одноразової винагороди.
Окрім того, суд зазначає, ні постанова № 153, ні Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 не містить спеціальної форми довідки про підтвердження участі військовослужбовця саме у бойових діях.
Форма Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (Додаток 6) визначена Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014.
У свою чергу, Міністром оборони України видано Доручення №999/уд від 20.02.2025 (далі - Доручення №999/уд) відповідно до якого передбачено виплату одноразової грошової допомоги після укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, затвердженого постановою № 153, у розмірі один мільйон гривень, яка виплачується трьома частинами (далі - Допомога); одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - Винагорода) у розмірі один мільйон гривень. Виплата здійснюється один раз за весь період проходження військової служби та не підлягає поділу на частини.
Дорученням № 999/уд визначено право на Винагороду мають виключно особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які до набрання чинності Постановою (до 13.02.2025) у віці до 25 років (яким не виповнилося 25 років) були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (далі військовослужбовці) строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на 13.02.2025.
Підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій здійснюється на підставі щонайменше одного документа з кожної з наступних груп: а) бойовий наказ (бойове розпорядження); б) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно- вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення; в) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025, Винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від одного мільйону гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025 у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон), винагорода виплачується в повному обсязі.
Цим же дорученням, зобов`язано командування видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України проводити заходи внутрішнього контролю шляхом здійснення попередніх перевірок законності нарахування Винагороди та Допомоги.
Таким чином, вказаним дорученням встановлено, що документи, оформлені військовою частиною для здійснення виплат, передбачених Постановою, попередньо, тобто до моменту видання наказу для здійснення виплати та фактичної виплати Винагороди та Допомоги, перевіряються шляхом здійснення перевірок законності нарахування Винагороди Допомоги командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.
Крім того, Дорученням №999/уд командирів військових частин зобов`язано провести аналіз наявності зазначених вище військовослужбовців у підпорядкованих військових частинах; провести серед цих військовослужбовців роз`яснювальну роботу щодо умов та особливостей виплати Винагороди; створення (отримання) інформації про сумарну кількість днів безпосередньої участі вказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій для виплати Винагороди або Допомоги у відповідності до Постанови та цього доручення.
Застосовуючи положення наведених норм права до підтверджених матеріалами справи обставин спірних правовідносин, суд відмічає, що у контексті застосування пункту 4 постанови №153 слід розмежовувати правову категорію – «безпосередня участь у бойових діях» від правової категорії – «безпосередня участь у забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України».
Саме особиста та безпосередня участь конкретного військовослужбовця саме у веденні бойових дій в районах ведення бойових дій створює підстави для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку постанови №153.
Судом встановлено, що відповідно до довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин від 23.12.2025 № 1966/61/25, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , у якій зазначено, що позивачка дійсно в період з 26.08.2024 по 31.08.2024, з 11.09.2024 по 12.09.2024, з 14,09,2024 по 15.09.2024, з 17.09.2024 по 18.09.2024. з 20.09.2024 по 21.09.2024, з 23.09,2024 по 24,09.2024, з 26.09.2024 по 27.09.2024, 29,09.2024 по 30.09.2024, 01.10.2024 по 22.10.2024, з 23.10.2024 по 19.12,2024, з 08.01.2025 по 04.02.2025, з 06.02.2025 по 13.02.2025 брав (брала) безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в Донецька область. Краматорський район, Лиманська міська територіальна громада, н.п. Лиман, загальна кількість днів у бойових діях складає 136 днів. Вказана довідка видана відповідачем відповідно до додатку до доручення.
Водночас вказана довідка не містить інформаціє про те, що вона видана на підставі бойового наказу чи бойового розпорядження; журналу бойових дій, або журналу ведення оперативної обстановки, або бойового донесення; рапорту (донесення) командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях в районах ведення бойових дій як обов`язкову кваліфікуючу умову для набуття права на одержання виплати у порядку пункту 4 постанови №153.
У свою чергу довідка від 07.04.2026 № 3011/61/26, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 , про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, про те, що позивачка в період з 20.08.2024 по 19.12.2024, з 08.01.2025 по 20.03.2025, з 24.03.2025 по 29.07.2025 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Краматорський район, Лиманська міська територіальна громада. Вказана довідка видана відповідачем за формою відповідно до додатку до Порядку № 413 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2023 № 887). Ця довідка містить інформацію про те, що вона видана на підставі відповідних бойових розпоряджень, наказу та журналу бойових дій 
Натомість особиста та безпосередня участь конкретного військовослужбовця у забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України не створює підстав для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку постанови КМУ від 11.02.2025 №153.
Те саме стосується витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.09.2024 № 269, який наявний у матеріалах справи, за змістом якого позивачка з 20.08.2024 прибула та включена до складу сил та засобів тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і отримання збройної агресії російської федерації проти України.
За таких обставин суд погоджується із доводами відповідача про те, що довідки військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2025 року №1966/61/25 та від 07.04.2026 №3011/61/26 безумовно не засвідчують обставини участі позивачки у веденні бойових дій в районах ведення бойових дій, а засвідчують факт перебування позивача в зоні бойових дій, що в контексті спірних відносин не є достатнім.
Зазначене свідчить про те, що позивачка не підпадає під визначені постановою №153 та Порядком №153 умови для нарахування і виплаті їй одноразової грошової винагороди пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) передбачену постановою № 153, у зв`язку з чим, відповідачем правомірно було відмовлено їй у виплаті такої одноразової грошової винагороди, оскільки у цьому випадку докази фактичної та безпосередньої участі позивача у бойових діях у районах їх ведення, відсутні.
З огляду на викладене, суд висновує, що в межах спірних правовідносин відповідач діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тож, беручи до уваги встановлені у справі обставини та норми, якими врегульовані спірні правовідносини, з урахуванням рішень Конституційного Суду України, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 7, 72-77, 139, 241-246, 250-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя Марія ДУБІНА