Справа № 202/179/26
Провадження № 2/202/2301/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Недобитюк Н.В.
за участю секретаря судового засідання Іващенко І.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, –
В С Т А Н О В И В:
У січні 2026 року ОСОБА_4 в особі представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 109 990,62 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 28.08.2025 року в м. Дніпрі на перехресті вул. Старочумацька та вул. Братів Бачинських сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai Kona», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_4 , та автомобіля «Audi Q5», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 . Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджується постановою Індустріального районного суду м. Дніпра від 29.09.2025 року у справі № 202/8645/25.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Audi Q5» була застрахована у ПрАТ СК «Арсенал Страхування» за полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР/223498249. 11.11.2025 року страхова компанія виплатила страхове відшкодування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_5 в розмірі 156 800,00 грн, що є максимальним лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну.
Згідно з висновком експерта Дроздова Ю.В. № 2609/24 від 17.09.2025 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Kona» склала 292 737,88 грн, а вартість матеріального збитку з урахуванням втрати товарної вартості (ВТВ) – 307 392,50 грн, з яких ВТВ становить 14 654,62 грн. Фактична вартість ремонту автомобіля позивача склала 248 936,00 грн, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт та доказами оплати. Оплата ремонту здійснена за рахунок страхового відшкодування (156 800,00 грн) та коштів, які були сплачені особисто позивачем у розмірі 92 136,00 грн.
Посилаючись на положення ст. 22, 1166, 1194 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 92 136,00 грн (248 936,00 грн – 156 800,00 грн), а також втрату товарної вартості у розмірі 14 654,62 грн, що загалом становить 109 990,62 грн. Також позивач просить покласти на відповідача судові витрати.
Ухвалою судді від 26 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з недоплатою судового збору та надано позивачу строк для усунення недоліків. 29 січня 2026 року представник позивача через підсистему «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків, до якої долучив квитанцію про доплату судового збору у розмірі 120,00 грн., чим повністю виконав вимоги суду.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 13 лютого 2026 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання 12 травня 2026 року з`явилися представник позивача Демарчук М.В., відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 . Під час засідання відповідач та його представник заявили про повне визнання позову, підтвердивши всі обставини, викладені в позовній заяві, та погодившись із розрахунком суми шкоди. Представник позивача не заперечував проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову заявлено в підготовчому засіданні, рішення ухвалюється за результатами підготовчого провадження.
Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
Разом з тим, суд зазначає, що згідно з п. 6 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» нового Закону України № 3720-IX від 21.05.2024, договори, укладені до введення його в дію, діють на умовах, що були чинними на день їх укладення. Оскільки поліс відповідача виданий у 2024 році, застосовуються норми Закону № 1961-IV.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з ч. 6 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Судом встановлено, що 28.08.2025 року з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб позивача. Вина відповідача встановлена постановою Індустріального районного суду м. Дніпра від 29.09.2025 року у справі № 202/8645/25, яка набрала законної сили, що в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.
Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК «Арсенал Страхування» за полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР/223498249, який діяв на момент ДТП. Оскільки вказаний договір обов`язкового страхування було укладено у 2024 році, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на момент виникнення зобов`язання.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. ПрАТ СК «Арсенал Страхування» визнало випадок страховим та виплатило позивачу відшкодування у максимальному розмірі ліміту відповідальності – 156 800,00 грн.
Проте, відповідно до висновку експерта № 2609/24 від 17.09.2025 року та актів виконаних робіт, фактична вартість ремонту автомобіля склала 248 936,00 грн. Отже, різниця між вартістю відновлювального ремонту та лімітом страхового відшкодування становить 92 136,00 грн.
Крім того, висновком експерта розраховано втрату товарної вартості (ВТВ) автомобіля позивача у розмірі 14 654,62 грн. Згідно з приписами п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Одержання потерпілим страхового відшкодування не припиняє деліктне зобов`язання. Оскільки страхового відшкодування виявилося недостатньо для повного покриття шкоди (витрат на ремонт), а ВТВ за Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV взагалі не покривається страховиком, особа, яка завдала шкоди (відповідач), залишається зобов`язаною відшкодувати цю різницю.
Загальна сума невідшкодованої майнової шкоди становить 109 990,62 грн.
Враховуючи, що вимоги є законними та обґрунтованими, а визнання позову відповідачем є добровільним і не порушує прав третіх осіб, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачем понесено витрати на сплату судового збору у розмірі 1 331,20 грн та витрати за послуги експерта в сумі 4 470,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Таким чином, 50 відсотків сплаченого судового збору підлягають поверненню позивачу з бюджету, а інші 50 відсотків разом із витратами на експертизу підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 141, 142, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, суд, –
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 109 990,62 грн (сто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень 62 копійки).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 5 135,60 грн (п`ять тисяч сто тридцять п`ять гривень 60 копійок), що складаються з 50 відсотків судового збору 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок) та витрат на експертизу 4 470,00 грн (чотири тисячі чотириста сімдесят гривень).
Повернути ОСОБА_4 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 12 травня 2026 року.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

ВІДПОВІДАЧ:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя        Н.  В.  Недобитюк