ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/683/23 (922/3924/25)	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Міньковського С.В. 
при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" в особі ліквідатора 3- я особа: ТОВ "Крауч"; ГУ ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України; ФОП Світайло Павло Юрійович, ТОВ "Таміра" 	
до 	1. ОСОБА_1 ,  2. ОСОБА_2 ,  3. ОСОБА_3 ,  4. ОСОБА_4 ,  5. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСВЕ Девелопмент"  	
про 	покладення субсидіарної відповідальності та стягнення коштів 	
за участю сторін:
пр-ка позивача - ліквідатор ТОВ "Діадема Батерфляй" Савченко Б.Г. (в режимі відеоконференції)
пр-ка відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - Харченко К.С. (ордер серії АХ №1304730 від 25.11.25 та ордер серії АХ №1305860 від 25.11.25),
пр-ка відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - Андрійко О.В., 

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" в особі ліквідатора Савченко Б.Г. звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСВЕ Девелопмент", в якій просить суд:
1. Прийняти заяву ліквідатора ТОВ "Діадема Батерфляй" арбітражного керуючого Савченко Б.Г. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута ТОВ "Діадема Батерфляй" та про стягнення грошових коштів, відкрити провадження у справі та здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
2. Залучити до участі у справі як третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, кредиторів Товариство з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" - ТОВ "Крауч" (Код за ЄДРПОУ 42757130,01103, м. Київ, б-р Міхновського Миколи, буд.18/7), Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 43983495, 61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд.46), фізичну особу-підприємця Світайло Павла Юрійовича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).
3. Покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ "Діадема Батерфляй" на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ), Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСВЕ Девелопмент" (код за ЄДРПОУ 41832410, 69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 47);
4. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ), Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСВЕ Девелопмент" (код за ЄДРПОУ 41832410, 69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 47) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" (код за ЄДРПОУ 40058810, 61045, м. Харків, вул. Клочківська, 244) грошові кошти у сумі 29 925 509,54 грн
5. Судові витрати (судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи) покласти на відповідачів.
Ухвалою від 10.11.2025 суд постановив: позовну заяву ліквідатора ТОВ "Діадема Батерфляй" прийняти до розгляду; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; почати підготовче провадження і призначити підготовче засідання 11.12.2025; залучити до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ТОВ "Крауч" (Код за ЄДРПОУ 42757130,01103, м. Київ, б-р Міхновського Миколи, буд.18/7), Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код за ЄДРПОУ ВП 43983495, 61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд.46); фізичну особу-підприємця Світайло Павла Юрійовича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ). Встановлено відповідачам, позивачу та третім особам вчинити певні процесуальні дії.
10.12.2025 від представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Харченко К.С. надійшов відзив, в якому відповідачі заперечують проти позовних вимог в повному обсязі, просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
11.12.2025 від представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката Андрійко О.В. надійшли відзиви на позов, в яких відповідачі заперечують проти позовних вимог, просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В судовому засіданні 11.12.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду підготовчого засідання суду на 13.01.2026, зобов`язавши учасників справи надати всі докази в обґрунтування своєї правової позиції.
15.12.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про продовження строку на подання відповіді на відзив відповідачів.
22.12.2025 позивач подав відповідь на відзив, яку суд прийняв до розгляду.
Під час перебування судді у відпустці, до суду 25.12.2025 надійшли додаткові пояснення до позову від ліквідатора; 29.12.2025 від представника відповідачів ОСОБА_1 та Шумакова Г.Ю. надійшло клопотання про продовження строку на подання заперечень на відповідь на відзив у справі №922/922/683/23; 30.12.2025 від представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшло клопотання про продовження строку на подання заперечень на відповідь на відзив; 05.01.2026 представником відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано відповідь на відзив.
Ухвалою від 02.02.2026 суд повідомив учасникам справи, що в зв`язку з відпусткою судді, судове засідання, що було призначене на 13.01.2026 ухвалою від 11.12.2025 не відбулось; наступний розгляд справи в підготовчому засіданні призначено на 10.02.2026.
09.02.2026 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог та про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову, в обґрунтування якої ліквідатор зазначає, що в зв`язку з визнанням судом додаткових грошових вимог ТОВ "Таміра", загальний розмір кредиторської заборгованості банкрута збільшився, тому просить суд:
1) залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" – Товариство з обмеженою відповідальністю "Таміра" (код за ЄДРПОУ 22610495, 49033, м. Дніпро, вул. Краснопільська, буд. 9);
2) позовні вимоги ліквідатора ТОВ "Діадема Батерфляй" арбітражного керуючого Савченка Б.Г. у справі № 922/683/23 (922/3924/25) розглядати в наступній редакції, з урахуванням збільшення їхнього розміру, та задовольнити їх у повному обсязі, а саме:
- покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ТОВ "Есве Девелопмент" (код за ЄДРПОУ 41832410);
- стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ), Товариства з обмеженою відповідальністю Есве Девелопмент" (код за ЄДРПОУ 41832410, 69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 47) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" (код за ЄДРПОУ 40058810, 61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 244) грошові кошти у сумі 42 527 769,83 грн.
- судові витрати (судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи) покласти на відповідачів.
Ухвалою суду від 10.02.2026 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів до "10" березня 2026; прийнято заяву позивача (ліквідатора) про збільшення розміру позовних вимог; надано відповідачам строк протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду на подання заперечень на заяву про збільшення позовних вимог; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – Товариство з обмеженою відповідальністю "Таміра" (код за ЄДРПОУ 22610495, 49033, м. Дніпро, вул. Краснопільська, буд. 9); зобов`язано позивача направити копії поданих заяв по суті справи третій особі в 2-денний строк з дня вручення ухвали суду. Докази надати суду; зобов`язано відповідачів направити копії відзиву на позов та заперечень на відповідь разом з додатками третій особі в 2-денний строк з дня вручення ухвали суду. Докази надати суду; третій особі, ТОВ "Таміра", згідно статті 168 ГПК України встановити строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали на подання до суду письмових пояснень щодо позову; відкладено підготовче засідання по справі на 17.03.2026 року.
27.02.2026 року від третьої особи - ТОВ "Таміра" надійшли письмові пояснення, в яких останній висловлює повну згоду з правовою позицією ліквідатора, викладеною у заяві про покладення субсидіарної відповідальності, та погоджується з необхідністю притягнення до субсидіарної відповідальності відповідачів у зв`язку з допущенням ними дій та бездіяльності, що мали наслідком доведення боржника до банкрутства. Вжиття відповідних передбачених КУзПБ механізмів притягнення до відповідальності винних осіб у даному випадку є необхідним та виправданим та має на меті відновлення балансу прав та забезпечення реальної можливості задоволення майнових вимог кредиторів ТОВ "Діадема Батерфляй". З урахуванням вищевикладеного, просить суд позовну заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" арбітражного керуючого Савченка Богдана Григоровича про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" та про стягнення грошових коштів у справі № 922/683/23 (922/3924/25) (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) задовольнити у повному обсязі.
17.03.2026 року від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи візуалізацію хронології подій.
В судовому засіданні 17.03.2026 року суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.04.2026.
16.04.2026 року до суду від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" арбітражного керуючого Савченка Богдана Григоровича надійшли пояснення з приводу доказів в порядку ч. 4 ст. 210 ГПК України до матеріалів справи № 922/683/23 (922/3924/25).
В судовому засіданні 21.04.2026 року суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 07.05.2026 року.
07.05.2026 року від представника відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження у справі № 922/683/23 (922/3924/25), в якому заявник просить суд здійснити повернення зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого провадження у справі № 922/683/23 (922/3924/25); відкласти підготовче засідання та надати відповідачам можливість подати додаткові письмові пояснення та докази по суті обставин та аргументів, викладених у даному клопотанні.
В судовому засіданні 07.05.2026 року суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про повернення до стадії підготовчого засідання та відклав розгляд справи по суті на 13.05.2026 року.
12.05.2026 року до суду від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" арбітражного керуючого Савченка Богдана Григоровича надійшли пояснення з приводу доказів в порядку ч. 4 ст. 210 ГПК України до матеріалів справи № 922/683/23 (922/3924/25).
13.05.2026 року до суду від представника відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надійшли додаткові пояснення по справі.
13.05.2026 року від представника ТОВ "Есве Девелопмент" надійшли додаткові пояснення по справі.
В судовому засіданні 14.05.2026 року суд постановив протокольну ухвалу суду про долучення додаткових письмових пояснень (вх. №11460 від 13.05.26) представника позивача (ліквідатора), додаткових письмових пояснень (вх. №11556 від 13.05.26) представника відповідача ОСОБА_4 та додаткових письмових пояснень (вх. №11564 від 13.05.26) представника відповідача ТОВ "Есве Девелопмент" до матеріалів справи.
В судовому засіданні 14.05.2026 року представник позивача (ліквідатор) підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні 14.05.2026 року просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо його довірителів в повному обсязі.
Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо його довірителів в повному обсязі. 
Ухвалою суду від 14.05.2026 року, яка занесена до протоколу судового засідання, суд повідомив сторін про те, що оголошення рішення по справі відбудеться 20.05.2026.
В судове засідання, призначене на 20.05.2026 року, з`явився представник позивача, представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства.
Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИСНОВОК СУДУ.
Загальні положення, що регулюють питання застосування субсидіарної відповідальності. 
Нормами Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ЦК України визначено правове регулювання підстав, умов та порядку застосування/притягнення до субсидіарної відповідальності юридичних осіб, яке водночас перебуває у взаємозв`язку з нормами КУзПБ, які встановлюють порядок провадження у справі про банкрутство на стадії кожної судової процедури.
Суд зауважує, що при визначенні умов субсидіарної відповідальності необхідно враховувати, що зазначені особи (засновники, учасники, акціонери) можуть бути притягнуті до такої відповідальності лише в тих випадках, коли неспроможність (банкрутство) викликана їх вказівками або іншими винними діями.
Отже при зверненні до суду з відповідною вимогою, у тому числі при здійсненні ліквідаційної процедури, має бути доведено, що особа чи орган, що контролює юридичну особу, своїми діями довела боржника до стану, що не дозволяє йому задовольнити вимоги кредиторів.
За загальним правилом, визначеним ч.ч. 1-3 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном; учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, установлених установчими документами та законом.
Абзацом 2 ч. 2 ст. 61 КУзПБ передбачено, що в разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.
Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
Отже, у справі про банкрутство субсидіарна відповідальність має деліктну природу та узгоджується із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, необхідно встановити та довести наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:
- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;
- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;
- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.
За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Суд зазначає, що визначене нормами ч. 2 ст. 61 КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю відповідно до закону необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.
Такими елементами є об`єкт та суб`єкт правопорушення, а також об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення.
Однією з обов`язкових передумов субсидіарної відповідальності є її розмір, що визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.
Суб`єкт (суб`єкти) правопорушення визначені законом, зокрема ними є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто в даному випадку суб`єктом правопорушення може бути і колишній засновник (учасник) банкрута.
Суб`єктивною стороною правопорушення є ставлення особи до його дій та бездіяльності як засновника (учасника) боржника, свідоме вчинення дій, а також допущення бездіяльності, наслідком чого стала неможливість боржника виконати свої зобов`язання перед кредиторами, зокрема, неможливість розрахуватися з кредиторами.

Щодо субсидіарної відповідальності кінцевого бенефіціарного власника Компанії з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент" гр. ОСОБА_3 .
В поданій позовній заяві позивач просить суд притягнути до субсидіарної (додаткової) відповідальності гр. ОСОБА_3 (відповідач-3), що є кінцевим бенефіціарним власником Компанії "Інпалс Менеджмент", яка як юридична особа, є засновником ТОВ "Діадема Батерфляй" у розмірі 52% статутного капіталу.
Суд зазначає, що у грудні 2016 року єдиним учасником Товариства "Діадема Батерфляй" стала Компанія з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент" (Private Limited Company "Inpulse Management Ltd") (компанія, зареєстрована за законодавством Англії та Вельсу, з номером 09830442). 
З квітня 2021 року і до теперішнього часу учасниками Товариства є:
- Компанія з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент", яка володіє часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 780,00 грн, що становить 52 % розміру статутного капіталу ТОВ "Діадема Батерфляй";
- Гр. ОСОБА_1 , яка володіє часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 360,00 грн, що становить 24 % розміру статутного капіталу ТОВ "Діадема Батерфляй":
- Гр. ОСОБА_2 , який володіє часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 360,00 грн., що становить 24 % розміру статутного капіталу ТОВ "Діадема Батерфляй",
Вказана інформація підтверджується витягом з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 3, арк. справи 94-97).
Як було зазначено позивачем в позовній заяві, гр. ОСОБА_3 , ставши кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Діадема Батерфляй", а у 2018 році опосередковано (через Компанію з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент") та здійснюючи вирішальний вплив на боржника, останній набув весь комплекс прав відповідно до статуту ТОВ "Діадема Батерфляй", зокрема, але не виключно, право брати участь в управлінні Товариством, право на отримання частини прибутків Товариства, (дивіденди), право на отримання інформації та ознайомлення з документацією Товариства. 
Разом з тим, беручи участь в управлінні гр. ОСОБА_3 через механізм корпоративного контролю (зокрема, шляхом участі у загальних зборах учасників товариства та прийнятті рішень), не вчиняв жодних дій, спрямованих на належне управління ТОВ "Діадема Батерфляй", належне здійснення своїх обов`язків, відповідно до положень п. 11.2 статуту ТОВ "Діадема Батерфляй", не вживав заходи щодо визначення форм контролю та нагляду за діяльністю товариства тощо. Зазначене призвело до відсутності будь-якого нагляду та контролю за діяльністю ТОВ "Діадема Батерфляй", прийняття ряду нераціональних управлінських рішень, що негативно вплинули на фінансові показники діяльності товариства та врешті призвели до банкрутства ТОВ "Діадема Батерфляй".
У письмових запереченнях представник ОСОБА_3 на позов ліквідатора звертає увагу, що в діях ОСОБА_3 позивач не встановив і не довів належними доказами об`єкта правопорушення у його юридично значущому розумінні, не ідентифікував конкретних порушених майнових прав, які були б наслідком саме дій або бездіяльності відповідача-3, а також не встановив причинно- наслідкового зв`язку між його поведінкою та виникненням неплатоспроможності боржника. Наявність непогашеної кредиторської заборгованості, на яку посилається ліквідатор, сама по собі не може розглядатися як доказ доведення боржника до банкрутства. 
Крім того, формальне посилання на корпоративний статус відповідача-3, його участь у загальних зборах товариства та прийняття рішень не замінює обов`язку позивача довести реальний, фактичний вплив ОСОБА_3 на прийняття управлінських рішень у юридично значущий період, а також не підтверджує наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими рішеннями та виникненням неплатоспроможності боржника або зменшення майнового активу боржника, що створило підстави, які унеможливлюють задоволення вимог кредиторів. 
Також на твердження представника відповідача-3 позивач не довів об`єктивної сторони правопорушення, оскільки не встановив конкретних протиправних дій або бездіяльності ОСОБА_3 , не визначив момент виникнення відповідних обов`язків, не довів їх порушення та не обґрунтував, яким саме чином така поведінка перебувала у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням або поглибленням неплатоспроможності боржника. Загальні твердження про "неналежне управління", "відсутність контролю" чи "мовчазне схвалення" не можуть вважатися належним доказуванням у справах цієї категорії без встановлення конкретного змісту таких обов`язків та наслідків їх порушення.
Крім того, як стверджує представник відповідача -3, позивачем не доведено суб`єктивної сторони правопорушення. Посилання позивача на презумпцію вини не звільняє останнього від обов`язку довести недобросовісність або нерозумність поведінки відповідача-3 його обізнаність про протиправність відповідних дій, можливість передбачення негативних наслідків для боржника та свідоме допущення таких наслідків. На думку представника відповідача-3 позивач не спростовує доводів відповідача-3, а лише повторює аргументи первісної заяви про покладення субсидіарної відповідальності, не усуваючи виявлені правові та доказові недоліки. 
Розглянувши позов в частині притягнення до субсидіарної відповідальності ОСОБА_3 , пояснення ліквідатора, розглянувши відзив представника відповідача-3 та письмові пояснення-заперечення адвоката представника ОСОБА_3 суд зазначає наступне.
У статті 1 Кодекс України з процедур банкрутства (далі- КУзПБ) визначено поняття заінтересованих осіб стосовно боржника. Так, відповідно до цієї норми, заінтересовані особи стосовно боржника - це:
- юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює або протягом останніх трьох років здійснювала контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює або протягом останніх трьох років здійснював боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває або протягом останніх трьох років перебував під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство;
- особи, з якими чи на користь яких боржник вчиняв правочини з відчуження майна боржника, які не відповідають критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності;
- сторона фраудаторного правочину, вчиненого боржником, або правочину, який згідно із статтею 42 цього Кодексу визнано недійсним;
- особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, стосовно яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими.
Для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому значенні, як і заінтересовані особи стосовно боржника. Кредитор є заінтересованим стосовно боржника також у разі, якщо він протягом шести місяців до дати відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або процедури превентивної реструктуризації прямо чи опосередковано набув право вимоги до боржника від кредитора, заінтересованого стосовно боржника.
Отже граматичне тлумачення наведеної норми свідчить про те, що за змістом наведених норм щодо визначення заінтересованої особи стосовно боржника законодавець виокремив декілька узагальнюючих критеріїв, за яких особа відноситься / визнається заінтересованою стосовно боржника, які умовно можна назвати як:
- критерій контролю (юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює або протягом останніх трьох років здійснювала контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює або протягом останніх трьох років здійснював боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває або протягом останніх трьох років перебував під контролем третьої особи);
- корпоративно-управлінський критерій (власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство);
- критерій правочину (особи, з якими чи на користь яких боржник вчиняв правочини з відчуження майна боржника, які не відповідають критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності; сторона фраудаторного правочину, вчиненого боржником, або правочину, який згідно із статтею 42 цього Кодексу визнано недійсним);
- критерій родинних стосунків (особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, стосовно яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими).
Отже, у зміст зазначених критеріїв заінтересованості законодавець включив наявність між боржником та кредитором певного, обумовленого зовнішнім фактором (факторами) зв`язку, за яких такий кредитор у справі про банкрутство може діяти упереджено, через що законодавець і позбавляє заінтересованого стосовно боржника кредитора права впливати на управління процедурою у справі про банкрутство, зокрема шляхом участі у голосуванні відповідного органу (зборів кредиторів, комітету кредиторів).
При цьому cуд зауважує, що за наведеним вище формулюванням норми статті 1 КУзПБ критерій родинних стосунків у справі про банкрутство юридичної особи боржника (на відміну від справи про неплатоспроможність фізичної особи) не застосовується самостійно, а лише у поєднанні з одним або кількома іншими критеріями. Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 27.10.2022 у справі № 904/1907/15 та № 917/2142/24.
Крім того, Верховним Судом у постанові від 05.11.2025 у cправі № 914/597/23 зазначено таке: "Так, положення КУзПБ встановлюють критерії ідентифікації заінтересованих осіб стосовно боржника та окреслюють правові наслідки такого статусу (обмеження щодо участі у голосуванні на зборах та комітеті кредиторів, щодо вирішення долі майнових активів боржника, щодо припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого тощо).
Тобто, за змістом вищенаведеного нормативного визначення слідує, що заінтересованими визнаються особи, які мають безпосередні або опосередковані зв`язки з боржником, що потенційно може впливати на їхню неупередженість у процедурі банкрутства.
Натомість, гр. ОСОБА_3 не підпадає під критерій заінтересована особами стосовно боржника у розумінні приписів ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства за корпоративно-управлінським критерієм. 
Разом з тим, якщо зміст всіх критеріїв розкривається законодавцем відповідними формулюваннями у нормах статті 1 КУзПБ, то норми КУзПБ між тим не містять тлумачення категорії "контроль".
У зв`язку з цим суд, звертаючись до правової позиції Верховного Суду, сформульованої в постанові від 17.09.2025 у cправі № 914/466/23, вважає необхідним застосування за аналогією закону визначення "контроль", яке міститься у статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", з урахуванням положень Методичних рекомендацій щодо застосування поняття "контролю", затверджених рішенням Антимонопольного комітету України від 01.11.2018 (далі - Методичні рекомендації).
Так, згідно статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" контроль - можливість однієї чи декількох юридичних та/або фізичних осіб чинити вирішальний вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання чи його частини, який здійснюється безпосередньо або через інших осіб, зокрема завдяки:
- праву володіння чи користування всіма активами чи їх значною частиною;
- праву, яке забезпечує вирішальний вплив на формування складу, результати голосування та рішення органів управління суб`єкта господарювання;
- укладенню договорів і контрактів, які дають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління суб`єкта господарювання;
- заміщенню посади керівника, заступника керівника спостережної ради, правління, іншого наглядового чи виконавчого органу суб`єкта господарювання особою, яка вже обіймає одну чи кілька із зазначених посад в інших суб`єктах господарювання;
- обійманню більше половини посад членів спостережної ради, правління, інших наглядових чи виконавчих органів суб`єкта господарювання особами, які вже обіймають одну чи кілька із зазначених посад в іншому суб`єкті господарювання.
Пов`язаними особами є юридичні та/або фізичні особи, які спільно або узгоджено здійснюють господарську діяльність, у тому числі спільно або узгоджено чинять вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання. Зокрема, пов`язаними фізичними особами вважаються такі, які є подружжям, батьками та дітьми, братами та (або) сестрами. 
Разом з тим, суд вважає за необхідно звернути увагу, що можливість однієї чи більше (декількох) пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб чинити вирішальний вплив є спосіб відносин між суб`єктами господарювання, що характеризується відсутністю в особи, стосовно якої здійснюється вплив, здатності завжди незалежно (самостійно) визначати свою господарську поведінку на ринку або відповідно до статуту підприємства (товариства).
Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що для цілей регулювання відносин у процедурі банкрутства заінтересованою особою стосовно боржника, серед іншого, є юридична особа, що здійснює або протягом останніх трьох років здійснювала контроль над боржником, тобто має або протягом зазначеного періоду часу мала можливість чинити саме вирішальний вплив на господарську діяльність суб`єкта господарювання - боржника.
Крім того, вищезазначені Методичні рекомендації встановлюють критерії для визначення контролю (вирішального впливу) над юридичною особою, який залежно від форми може бути прямим (безпосереднє володіння корпоративними правами у частці щонайменше 25%) або непрямим (через володіння часткою 25% і більше посередництвом інших суб`єктів господарювання, інститути спільного інвестування, договірні відносини тощо). У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суд, сформульованої в постанові від 05.11.2025 у справі № 914/597/23.
Тобто, суд зазначає, що аналіз цієї норми свідчить про те, що особа набуває статусу заінтересованої стосовно боржника як в силу вже наявного власного статусу (засновник, учасник, член сім`ї, подружжя тощо), так і за вчиненими діями чи бездіяльністю щодо боржника (внаслідок чого правочини внаслідок вчинення відповідних дій можуть бути визнані недійсними).
Так, згідно статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов`язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.
Відповідно до наведеного у Податковому кодексі України визначення терміну "пов`язані особи" - це юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають таким ознакам, юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени її сім`ї, які здійснюють контроль за платником податку (п.п.14.1.159 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Враховуючи вищенаведене та здійснюючи системний аналіз вказаних вище норм права суд засвідчує, що національне законодавство пов`язує наявність статусу кінцевого бенефіціарного власника (контролера) з наявністю можливості прямого (вирішального) впливу на відповідну юридичну особу.
Відтак, з огляду на вищезазначене та наявне у законодавстві тлумачення понять "заінтересовані особи", "пов`язані особи", "кінцевий бенефіціарний власник (контролер)", "контроль" суд дійшов висновку, що суб`єктом субсидіарної відповідальності за позовом ліквідатора, перш за все, є юридична особа Компанія з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент", яка є одним з засновників ТОВ "Діадема Батерфляй" за розміром частки 52 % статутного капіталу ТОВ "Діадема Батерфляй", що узгоджується з нормами ч.2 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Проте, наявність у Компанії з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент" кінцевого бенефіціарного власника гр. ОСОБА_3 , який володіє часткою 100% у статутному капіталі Компанії з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент", на думку суду, не може у достатньому обсязі створювати правові підставі для визначення останнього одним з відповідачем субсидіарної відповідальності, за боргами кредиторів до банкрута ТОВ "Діадема Батерфляй" за межами основної правової відповідальності самого засновника ТОВ "Діадема Батерфляй", а саме: юридичної особи Компанії з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент", у розумінні приписів ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, на підставі наступного.
По-перше: дійсно, зі змісту частини 2 статті 61 КУзПБ до суб`єктів субсидіарної відповідальності можливо віднести:
засновників (учасників, акціонерів) та інші особи, які відповідно до закону за своїм юридичним статусом та відповідно до установчих документів мають право безпосередньо давати обов`язкові для виконання боржником (його органів управління) вказівки, приймати рішення, видавати розпорядження чи накази боржнику. У законодавстві України віднесені до цієї групи особи іменуються як: "заінтересовані особи стосовно боржника" (стаття 1 КУзПБ), "пов`язані особи" (стаття 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", стаття 14.1.159. Податкового кодексу України, стаття 52 Закону України "Про банки та банківську діяльність"), "кінцевий бенефіціарний власник (контролер)" (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення").
Разом з тим, тлумачення зазначених норм приводить до висновку про те, що таке розуміння поняття "інших осіб" як суб`єктів субсидіарної відповідальності є лише юридичним механізмом для можливого притягнення винних осіб у доведенні боржника до банкрутства, які свідомо використовували таку особу ( саме боржника) як прикриття ("вуаль") для досягнення своїх цілей (отримання доходів, матеріальної вигоди), до яких можливо віднести кінцевого бенефіціарного власника (контролера), за умови доведеності таких осіб їхньої вини та при відсутності в юридичної особи, стосовно якої здійснювався вплив, здатності завжди незалежно визначати свою господарську діяльність та самостійно здійснювати (виконувати) повноваження відповідно до положень статуту товариства. 
Як було зазначено вище, одним з учасником ТОВ "Діадема Батерфляй" є юридична особа Компанія з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент" з часткою у розмірі 52% статутного капіталу ТОВ "Діадема Батерфляй", що є суб`єктом субсидіарної відповідальності згідно з положеннями ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства. 
По-друге: згідно до ч.1. ст. 91 ЦК України визначено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.
Ч.ч.1-3 ст. 92 ЦК України встановлює, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, а також через своїх учасників, які діють відповідно до установчих документів цієї юридичної особи та закону.
Вказане вище говорить, що дії фізичної особи або учасника юридичної особи у відносинах з третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.
Тобто: 
а) якщо гр. ОСОБА_3 , є учасником, який володіє часткою 100% в статутному капіталі Компанії з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент", яка, як юридична особа, в свою чергу є одним з засновників (учасників) ТОВ "Діадема Батерфляй" у розмірі 52% статутного капіталу, то всі рішення, що були прийняті на загальних зборах учасників ТОВ "Діадема Батерфляй" (том.2 арк.справи 29), на які посилається позивач, і були погоджені (прийняті, підписані) представником гр. ОСОБА_3 , що є кінцевим бенефіціарним власником у Компанії з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент" відповідно до установчих документів цієї компанії, то такі дії гр. ОСОБА_3 при прийнятті, погодженні останнім рішень на зборах кредиторів ТОВ "Діадема Батерфляй", розглядаються як дії самої юридичної особи Компанії з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент", яка є одним з учасників ТОВ "Діадема Батерфляй", що відповідає нормам п.10.2 статуту ТОВ "Діадема Батерфляй".
Отже, суд звертає увагу, що такі органи товариства не є самостійними суб`єктами права, оскільки не наділені власною правоздатністю та дієздатністю. Приймаючи рішення, орган товариства реалізує свої повноваження (компетенцію), забезпечує управління діяльністю юридичною особою, створюючи юридичні наслідки саме для юридичної особи.
б) як наслідок, додаткова (субсидіарна) відповідальність від "неузгоджених, незаконних" дій такої фізичної особи виникає саме у юридичної особи Компанії з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент", що є одним з засновників (учасників) банкрута ТОВ "Діадема Батерфляй", яка має корпоративні права у ТОВ "Діадема Батерфляй", що складає сукупність правомочностей, які належить юридичної особі, як окремому учаснику товариства - банкрута відповідно до умов Статуту або законодавства. Такий окремий учасник ТОВ "Діадема Батерфляй", як юридична особа, має майнову відособленість, може самостійно відповідати за своїми зобов`язаннями, у тому числі, при нанесенні збитків банкруту ТОВ "Діадема Батерфляй", враховуючи норми ст.96, ст.96-1, ст. ст. 97, 98 ЦК України.
в) гр. ОСОБА_3 , який на думку позивача мав непрямий вирішальний вплив на підприємницьку діяльність банкрута, не стає від такого "впливу" засновником (учасником) боржника Компанією з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент", яка відповідно до ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства, за своїм юридичним статусом та відповідно до установчих документів мала прямий вирішальним вплив на ТОВ "Діадема Батерфляй" .
г) гр. ОСОБА_3 , який володіє часткою 100% в статутному капіталі Компанії з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент", може нести відповідальність лише за збитки, завдані ним юридичній особі Компанії з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент", після покладення на компанію (юридичну особу) судом субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута (боржника) у порядку ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема: відповідно до приписів ст. 96, 96-1, 97, 98 ЦК України, ч.4 ст. 92 ЦК України або відповідно ст.544 ЦК України ( регресна вимога).
д) відсутність правової можливості стягнення з учасника ТОВ "Діадема Батерфляй" юридичної особи Компанії з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент" збитків, у вигляді субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника (банкрута) в разі доведення позивачем такої вини, необґрунтовано виключає юридичну конструкцію відповідальності засновника, яка визначена законодавцем в ЦК України, а саме: щодо відповідальності юридичної особи як обособленого суб`єкта цивільного законодавства та не відповідає приписам ст.80 ЦК України, відповідно до якої юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ГПК). Об`єктом судового захисту відповідно до статті 15 ЦК є саме порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Саме така особа, яка спричинила ці наслідки для позивача щодо його права є стороною у спірному правовідношенні.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (стаття 14 ГПК).
Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина перша статті 45 ГПК).
Частиною першою статті 47 ГПК визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача як сторони у справі, а також зміст позовних вимог (пункти 2, 4 частини третьої статті 162 ГПК).
Отже, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, провадження №14-61цс18, пункт 41).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у процесі": сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18, пункт 70), від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц (провадження №4-376цс18, пункт 66), від 07.07.2020 у справі №712/8916/17 (провадження №14-448цс19, пункт 27), від 09.02.2021 у справі №635/4741/17 (провадження №14-46цс20, пункт 33.2).
Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №910/15792/20 (провадження № 12-31гс22).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Разом з тим, суд за власною ініціативою не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17).
У постанові від 11.04.2023 у справі № 910/11625/21 Верховний Суд також звернув увагу, що чинне процесуальне законодавство не уповноважує суд на власний розсуд визначати (вказувати) особу, яка повинна відповідати за позовною вимогою (відповідача у справі), що становить виключну прерогативу особи, яка заявляє таку вимогу.
Суд звертає увагу на принцип диспозитивності господарського судочинства (ст. 14 ГПК України), який полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Велика Палата Верховного Суду і постанові від 11.09.2024 у справі №554/154/22 зазначила, що у процесуальному законодавстві принцип диспозитивності реалізується через засадниче правило "ne eat judex ultra petita partium" - немає суду за межами вимог сторін. Тобто у судовому процесі потрібно виходити з того, що саме стороні належить право обрати та визначити цілі свого звернення до суду. Суд не вправі змінювати обране особою спрямування, а помилка у праві має наслідком відмову у задоволенні вимог процесуального звернення або інші несприятливі правові наслідки. Вихід суду за межі заявлених доводів та вимог процесуального звернення конкурує з принципом змагальності, оскільки жодна сторона судового процесу не повинна спростовувати те, на що інша сторона не посилалася.
Враховуючи вищенаведене, з матеріалів дослідженого судом предмету позову вбачається, що гр. ОСОБА_3 , який володіє часткою 100% в статутному капіталі Компанії з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент", не є належним відповідачем за позовною заявою про покладення на нього субсидіарної відповідальності, оскільки належним відповідачем, на переконанння суду є саме один з засновників (учасників) ТОВ "Діадема Батерфляй" - Компанія з обмеженою відповідальністю "Інпалс Менеджмент". В зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову до відповідача-3 гр. ОСОБА_3 .
Щодо правових підстав щодо субсидіарної відповідальності ТОВ "Есве Девелопмент".
Як зазначає позивач у позові стосовно відповідача ТОВ "Есве Девелопмент", рішенням Господарського суду Харківської області від 23.09.2024 року у справі № 922/683/23 (922/4145/23), яке набрало законної сили, було визнано недійсним договір купівлі-продажу павільйонів, майданчиків, огорожі, зовнішніх мереж побутової каналізації та іншого обладнання та зобов`язано відповідача-5 ТОВ "Есве Девелопмент" повернути власнику ТОВ "Діадема Батерфляй" вказане майно. 
Крім того, рішенням ГСХО від 23.09.2024 року було встановлено, зокрема, такі фактичні обставини та зроблено наступні висновки: ТОВ "Діадема Батерфляй" та ТОВ "Есве Девелопмент" є заінтересованими особами в розумінні ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства через фізичну особу ОСОБА_4 , який в момент передачі майна (укладення договору купівлі-продажу) був одночасно керівником ТОВ "Діадема Батерфляй" та представником, який вчиняв дії від імені юридичної особи ТОВ "Есве Девелопмент". 
Таким чином, на думку позивача, через прийняття органами управління ТОВ "Діадема Батерфляй" нераціональних і недобросовісних рішень боржнику було завдано фінансові збитки та втрати: а саме: відбулося необґрунтоване та безоплатне вибуття необоротних активів з власності ТОВ "Діадема Батерфляй" у так званий "підозрілий період" (протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі № 922/683/23 про банкрутство ТОВ "Діадема Батерфляй") на користь заінтересованої особи - ТОВ "Есве Девелопмент ".
Крім того, як зазначає позивач, ТОВ "Діадема Батерфляй" впродовж 2020-2022 років було перераховано на банківський рахунок відповідача ТОВ "Есве Девелопмент" грошові кошти у загальній сумі 677 704,81 грн за відсутності будь-яких правових підстав. Вказані обставини було підтверджено рішенням Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 року у справі № 922/683/23 (922/4017/24), відповідно до якого з ТОВ "Есве Девелопмент" було стягнуто на користь ТОВ "Діадема Батерфляй" 1 092 797,57 грн, з яких: 677 704,81 грн сума безпідставно набутих та збережених відповідачем грошових коштів позивача, 67 300,00 грн – 3 % річних, 347 792,76 грн – сума інфляційних нарахувань.
Таким чином, на думку позивача, у судовому порядку було підтверджено факт необґрунтованої виплати банкрутом грошових коштів на користь ТОВ "Есве Девелопмент". У той же час, ТОВ "Есве Девелопмент" безпідставно та незаконно зберігало грошові кошти, а ТОВ "Діадема Батерфляй", отримуючи від цього економічні вигоди, діяла всупереч інтересам боржника та його кредиторів.
Зазначені обставини, як стверджує позивач, безпосередньо впливали на платоспроможність ТОВ "Діадема Батерфляй" та свідчать про вчинення дій з доведення ТОВ "Діадема Батерфляй" до банкрутства.
Представник відповідача-5 в судове засідання не з`явився, поважні причини неявки суду не надав, проте надав до суду пояснення з приводу позову, в яких зазначив, що фактично саме дії ОСОБА_5 , а не відповідачів у даній справі призвели до доведення ТОВ "Діадема Батерфляй" до банкрутства, адже у зв`язку з його недобросовісними діями спірне майно було витребувано з власності ТОВ "Діадема Батерфляй" та на останнє було покладено обов`язок щодо виплати грошових коштів отриманих як дохід від передання в оренду спірного нерухомого майна. Саме внаслідок недобросовісних дій Владислава Протаса ІП "Малахіт" набуло статусу кредитора у даному провадженні та в подальшому відступило право вимоги за ними на користь ТОВ "Крауч" та саме внаслідок недобросовісних дій ОСОБА_5 з ТОВ "Есве Девелопмент" було стягнуто кошти та визнано недійсними договори купівлі-продажу павільйонів.
Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства ( далі - КУзПБ) визначено поняття заінтересованих осіб стосовно боржника. 
За змістом нормативного визначення слідує, що заінтересованими визнаються особи, які мають безпосередні або опосередковані зв`язки з боржником, що потенційно може впливати на їхню неупередженість у процедурі банкрутства.
Однією з підстав притягнення ТОВ "Есве Девелопмент" до субсидіарної відповідальності позивач вважає те, що ТОВ "Діадема Батерфляй" та ТОВ "Есве Девелопмент" є заінтересованими особами, у розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства через гр. ОСОБА_4 (останній був одночасно керівником ТОВ "Діадема Батерфляй" та представником ТОВ "Есве Девелопмент" при укладенні договору купівлі-продажу за № 20/10-2022М від 20.10.2022, що був визнаний недійсним господарським судом відповідно до рішення суду від 23.09.2024 у справі №922/683/23(922/4145/23), яке набрало законної сили.
Другою підставою щодо притягнення відповідача-5 (ТОВ "Есве Девелопмент") до субсидіарної відповідальності позивач вважає те, що останній безпідставно набув та зберіг грошові кошти у розмірі 677 704,81 грн, що належали позивачу ТОВ "Діадема Батерфляй", що було встановлено рішенням ГСХО від 04.03.2025 року у справі № 922/683/23 (922/4017/24), відповідно до якого вказані грошові кошти було стягнуто позивачем з відповідача-5 з урахуванням суми 3% річних у розмірі 67300 грн та суми інфляційного збільшення у розмірі 347792,76 грн. Всього 1 092 797,57 грн.
Разом з тим, суд звертає увагу на наступне. Правила доказування у господарському процесі у правовідносинах з відшкодування шкоди наполягають на тому, що позивач має довести неправомірність рішень, дій/бездіяльності відповідача(чів), визначаючи у чому полягав негативний результат їх діяльності в контексті зменшення обсягу майна товариства-банкрута чи його знецінення, розмір майнових втрат, а також пов`язаність протиправної поведінки відповідачів та існуючого негативного результату.
Відповідно до частини 1 статті 1190 ЦК України визначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Особи вважаються такими, що спільно завдали шкоди, якщо вони завдали неподільну шкоду взаємопов`язаним сукупними діями або діями з єдністю наміру. Солідарний характер відповідальності осіб, що спільно завдали шкоди, пояснюється неподільністю результату їх шкідливих діянь та необхідністю створення умов для відновлення порушених прав потерпілого.
Важливим елементом доказування наявності повного складу правопорушення є причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, який полягає у тому, що: 1) протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; 2) шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Тобто, необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.
Разом з тим, суд зазначає, що в разі заявлення вимог ліквідатором у справі про банкрутство про покладення субсидіарної відповідальності на декількох осіб ((учасників, керівника, інших осіб) необхідно враховувати, що в разі не встановлення таких вимог (щодо спільно завданої шкоди), наявність елементів складу цивільного правопорушення щодо кожного з відповідачів (осіб, які притягуються до субсидіарної відповідальності) та неподільність шкоди щодо кожної з цих осіб - має бути обов`язково встановлена , в тому числі, з метою задоволення позову ліквідатора, про визначення відповідальності кожної особи у частці відповідно до ступеня її вини.
Отже, протиправна поведінка особи стає тільки тоді причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Так, дійсно відповідач-5 безоплатно набув майно, яке належало позивачу, що було встановлено рішенням ГСХО від 23.09.2024 року у справі № 922/683/23 (922/4145/23) та безпідставно набув та зберіг грошові кошти у розмірі 677 704,81 грн, що належали позивачу ТОВ "Діадема Батерфляй", що було встановлено рішенням ГСХО від 04.03.2025 року у справі № 922/683/23 (922/4017/24), відповідно до якого вказані грошові кошти було стягнуто позивачем з відповідача-5 з урахуванням суми 3% річних та суми інфляційного збільшення. Всього було стягнуто з відповідача - 5 1 092 797,57 грн. 
Зазначене вище свідчить про недобросовісність поведінки заінтересованої особи ТОВ "Есве Девелопмент", яка полягала у безпідставному користуванні майновими активами, що належали позивачу та використання їх у власній господарській діяльності. Отримання відповідачем-5 доходів (безпідставно набутих та збережених грошових коштів) у розмірі 677 704,81 грн, що належали позивачу.
В подальшому, в межах справи про банкрутство ТОВ "Діадема Батерфляй" ухвалою суду від 26.08.2025 у справі № 922/683/23 (922/4017/24) було замінено стягувача про стягнення з ТОВ "Діадема Батерфляй" у виконавчих провадженнях № 77938123, № 77938194 та у зведеному виконавчому провадженні № 77938435 з виконання наказів, виданих на виконання рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі № 922/683/23 (922/4017/24), на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс".
Проте, такі дії ТОВ "Есве Девелопмент", на думку суду, не перебували у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі збитками, що виникли у ТОВ "Діадема Батерфляй" у зв`язку з позбавлення останнього частині активів (рухомого майна та грошових коштів), і як наслідок, безпосередньо вплинуло на платоспроможність та виникнення ознак доведення до банкрутства у позивача ТОВ "Діадема Батерфляй" та порушення інтересів кредиторів.
В позові щодо відповідача-5 ліквідатором не було доведено, що ТОВ "Есве Девелопмент" отримало істотну вигоду у вигляді збільшення активів (за рахунок павільйонів, іншого майна та грошових коштів банкрута), і як наслідок, нанесла неподільну шкоду солідарно з іншими відповідачами його кредиторам у загальному розміру 49 926 509,54 грн.
Крім того, суд зазначає, відповідальність відповідача-5 не може бути "подвійною" - сплата заборгованості відповідачем-5 за рішенням суду правонаступнику у виконавчому провадженні ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" у розмірі 1 092 797,57 грн та стягнення цієї ж суми, в загальній суми заявлених позивачем збитків, при розгляді питання щодо субсидіарної відповідальності ТОВ "Есве Девелопмент".
Також, необхідно відмітити, що ст.1212-1213 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Суд звертає увагу, що майно ( павільйони, майданчики, огорожі, зовнішні мережі побутової каналізації та іншого обладнання, тощо), яким незаконно користувався відповідач-5 було повернуто позивачу та продано ліквідатором з прилюдних торгів в межах провадження у справі про банкрутство ТОВ "Діадема Батерфляй". 
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 25.09.2024 року № 201/9127/21 зробила такий висновок, що кондиція у її класичному розумінні є самостійним позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого майнового права, спрямованим на повернення майна, набутого без достатньої правової підстави. Тобто, для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17). 
З вищенаведеного випливає, що безпідставне набуття та збереження відповідачем-5 грошових коштів, що належали позивачу, та заходи, що застосовуються щодо їх повернення через викрите виконавче провадження, не є заходом відповідальності, а є самостійним позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності позивача, права якого були порушені відповідачем-5. 
Відтак, судом встановлено відсутність того прямого (безпосереднього) причинного зв`язку між противоправною поведінкою відповідача-5 та заявленою позивачем шкодою (додатковими збитками) на захист інтересів кредиторів ТОВ "Діадема Батерфляй" (похідний позов) у розмірі 49 926 509,54 грн (з урахуванням збільшення), що є основним з елементів правопорушення, за яке передбачено таку форму відповідальності як субсидіарна.

Щодо ознак субсидіарної відповідальності учасників товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В позовній заяві ліквідатор просить суд притягнути до субсидіарної відповідальності засновників ТОВ "Діадема Батерфляй" відповідача-2, ОСОБА_2 та відповідача-1 ОСОБА_1 , посилаючись на наступне. 
По-перше: згідно з загальними висновками за результатами проведеного ліквідатором аналізу фінансового стану ТОВ "Діадема Батерфляй" у період з 31.12.2020 року по 31.03.2023 року структура балансу товариства мала ознаки незадовільної, ТОВ "Діадема Батерфляй" мало ознаки критичної неплатоспроможності. У діях учасників ТОВ "Діадема Батерфляй" ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) виявлені економічні ознаки доведення Товариства до банкрутства, а саме, як зазначається позивачем, через:
а) підписання завідомо невигідних для товариства договорів, необґрунтованої передачі майна заінтересованій особі, необґрунтованої виплати Товариством грошових коштів заінтересованій особі, прийняття нераціональних управлінських рішень, які негативно вплинули на діяльність Товариства, що призвели до фінансових збитків та втрат, бездіяльність (неприйняття раціональних управлінських рішень), заплутування звітності Товариства; 
б) невжиття заходів органами управління банкрута (учасниками Товариства - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) для запобігання банкрутству Боржника та порушення органами управління банкрута (учасниками Товариства - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) вимог, визначених п. 6 ст. 34 Кодексу, що свідчить по суті про недобросовісне приховування ними від кредиторів інформації щодо незадовільного фінансового і майнового становища боржника; 
в) надання органами управління товариства кредиторам та господарському суду завідомо неправдивої інформації про фінансово-господарський стан ТОВ "Діадема Батерфляй", яка створила оманливе враження про нормальний фінансовий стан підприємства і приховала стійку фінансову неспроможність товариства, беручи до уваги відхилення показників ліквідності ТОВ "Діадема Батерфляй" від нормативного значення, збитковість діяльності товариства протягом 2020-2023 років та наявність кредиторської заборгованості у великому розмірі. 
Отже, ліквідатором за результатами аналізу фінансового стану банкрута та складення фінансового аналізу було встановлено, наявність ознак доведення боржника до банкрутства та приховування стійкої фінансової неспроможності банкрута його учасниками.
Щодо суб`єктів субсидіарної відповідальності. 
Позивач зазначає, що з грудня 2016 року до квітня 2021 року єдиним учасником Товариства була Компанія "Інпалс Менеджмент" (з часткою у розмірі 100% статутного капіталу Товариства), а з квітня 2021 року учасниками стали: Компанія "Інпалс Менеджмент " (з часткою у розмірі 52 % статутного капіталу Товариства); ОСОБА_1 (з часткою у розмірі 24 % статутного капіталу Товариства); ОСОБА_2 (з часткою у розмірі 24 % статутного капіталу Товариства). 
В зв`язку з вищенаведеним позивач зазначає, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 29, ч. 1 ст. 30 Закону України "Про товариства обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства; загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства. Відповідно до статуту ТОВ "Діадема Батерфляй" (у редакції від 27.12.2016 року) та п. 9.1 статуту ТОВ "Діадема Батерфляй" (у редакціях від 10.12.2018 року та від 08.04.2021 року) (надалі - "Статут") у товаристві створюються наступні органи Товариства: загальні збори учасників (надалі - "Загальні збори") — вищий орган Товариства; директор - виконавчий орган Товариства. Згідно з п. 10.1 Статуту вищим органом управління товариства є загальні збори. Загальні збори відповідають за визначення загального напрямку та стратегії діяльності товариства, прийняття основних рішень щодо політики товариства та перевірку фінансової діяльності і показників діяльності товариства. Згідно з положеннями п. 10.2 Статуту загальні збори складаються з учасників товариства або представників, призначених кожним з учасників.
Пунктом 11.2 Статуту товариства визначено перелік питань, вирішення яких належить до виключної компетенції загальних зборів, серед яких, зокрема: визначення основних напрямів діяльності товариства; обрання директора; визначення форм контролю та нагляду за діяльністю директора; затвердження результатів діяльності товариства за рік або інший період. 
Таким чином, позивач зазначає, що учасники товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали прямий (безпосередній) вплив на діяльність ТОВ "Діадема Батерфляй", будучи власниками часток у статутному капіталі ТОВ "Діадема Батерфляй" у розмірі по 24 %, що дозволяло їм з іншим учасником товариства Компанія "Інпалс" приймати основні рішення щодо політики товариства - боржника, визначати загальний напрямок та стратегію діяльності товариства, а також отримувати інформацію про фінансово-господарський стан і результати діяльності Товариства. Наведене, на думку позивача, є свідченням того, що відповідач-1, відповідач-2 є суб`єктами субсидіарної відповідальності. 
Також, на думку позивача, набуваючи відповідний актив у вигляді частки у статутному капіталі вже створеного господарського товариства, відповідачі несуть ризики, пов`язані з попередньою діяльністю товариства у вигляді фінансових боргів, податкових зобов`язань, корпоративних конфліктів. Відтак, перед набуттям частки у статутному капіталі вже створеного господарського товариства ці особи повинні виявити розумну обачність, оцінюючи ризики, пов`язані з фінансовим та юридичним станом товариства - боржника.
Тобто, вищенаведені особи, діючи добросовісно і розумно, могли та повинні були виявити обставини недобросовісного та незаконного набуття ТОВ "Діадема Батерфляй" нерухомого майна, яке було витребувано на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 на користь ТОВ "Таміра" в межах справи № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21), а саме:
- витребувано господарським судом на користь ТОВ "Таміра" з чужого незаконного володіння ТОВ "Діадема Батерфляй", за яким зареєстровано право власності на 1/2 частку в майні, об`єкти нерухомого майна за адресою: м. Харків, пр-т Московський, буд 257, 
- скасовано державну реєстрацію права власності ТОВ "Діадема Батерфляй" на 1/2 частку на об`єкти нерухомого майна за адресою: м. Харків, пр-т Московський, буд 257,
- визнано недійсним договір оренди, серія та номер: 1154 від 01.04.2019, який укладений між ТОВ "Діадема Батерфляй" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ятрань Плюс" (орендодавцями) та Спільним Українсько-Американським підприємством "Європоль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю як орендарем, 
- скасовано державну реєстрація права користування (найму (оренди)) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремим частинами СУАП "Європоль";
- стягнуто з ТОВ "Діадема Батерфляй" на користь ТОВ "Таміра" 4 950 000,00 грн. як доходів від належного ТОВ "Таміра" на праві власності нерухомого майна.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) було залишено в силі постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.11.2022 року.
Зазначене зумовлено тим, що частина нерухомого майна, що була розташована за адресою: м. Харків, пр-т Московський, буд 257, було основним "активом" товариства, що підтверджується як фінансовою звітністю ТОВ "Діадема Батерфляй", і вочевидь, інтерес у володінні (прямому або опосередкованому) корпоративними правами ТОВ "Діадема Батерфляй" полягав саме в опосередкованому (через ТОВ "Діадема Батерфляй") володінні нерухомим майном та отриманні доходів від нього. 
Окрім вищенаведеного позивач зазначає, що відповідно до ст. 41 Закону України "Про товариство з обмеженою відповідальністю" передбачено можливість проведення аудиту фінансової звітності товариства на вимогу учасника товариства, а в ч. 1 ст. 5 цього Закону закріплено також право учасника товариства на отримання інформації про товариство та у ч. 5 ст. 43 цього Закону - обов`язок виконавчого органу товариства надати учаснику товариства копії запитуваних документів. Таким чином, набуття особою частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю тягне за собою набуття не лише корпоративних прав, а й відповідних обов`язків, що прямо впливають на процес управління товариством. Тобто праву учасника на управління товариством кореспондується обов`язок діяти добросовісно та в інтересах товариства, беручи участь в управлінні ним через механізми корпоративного контролю (зокрема, шляхом участі у загальних зборах учасників товариства та прийнятті рішень), а також обов`язок знати про справи Товариства, юридичні та фінансові аспекти його діяльності тощо. Попри зазначені вище положення законодавства України та статуту ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не вчиняли жодних дій, спрямованих на належне управління товариством та належне здійснення своїх обов`язків, зокрема: не здійснювали перевірку фінансової діяльності і показників діяльності товариства відповідно до положень п. 11.2 Статуту; не вживали заходи щодо одержання інформації про діяльність Товариства відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону про ТОВ; не проводили аудит фінансової звітності Товариства відповідно до ст. 41 Закону про ТОВ; не вживали заходи щодо визначення форм контролю та нагляду за діяльністю товариства відповідно до положень п. 11.2 Статуту, у тому числі за діяльністю виконавчого органу товариства.
Зазначені вище підстави, на думку позивача, призвели до відсутності будь-якого нагляду та контролю за діяльністю товариства, прийняття ряду нераціональних управлінських рішень, що негативно вплинули на фінансові показники діяльності товариства та врешті призвели до банкрутства ТОВ "Діадема Батерфляй".
Отже, як вважає позивач, цілковиту протиправну бездіяльність відповідача-1, відповідача-2, оскільки останніми не було вчинено жодних дій, спрямованих на забезпечення повернення кредитору ТОВ "Таміра" нерухомого майна 1/2 частки майна, що було розташовано за адресою м. Харків, пр. Московський, буд 257 та доходів від нього (майже 33 млн. грн), що засвідчує наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою засновників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та банкрутством ТОВ "Діадема Батерфляй" 
У письмовому відзиві та письмових поясненнях представник відповідачів-1 та 2 заперечує щодо предмету позову відносно засновників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та зазначає, що позивач обґрунтовує свою позицію виключно тим, що у вересні 2021 року на адресу ТОВ "Діадема Батерфляй" було направлено вимогу від кредитора ТОВ "Таміра" про повернення вказаного майна, то саме з цього моменту у засновників виник обов`язок щодо його повернення. Також, позивач посилається на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 року про витребування нерухомого майна, яке було залишено в силі постановою Верховного Суду від 22.11.2022 року, згідно яких суди дійшли висновку, що ТОВ "Діадема Батерфляй" ніколи не набувало право власності на вказане майно та є недобросовісним набувачем. Під час розгляду справи представником позивача було зазначено, що доведення до банкрутства боржника з боку зазначених засновників банкрута полягає у тому, що майно не було повернуто після отримання вимоги ТОВ "Таміра" та не повернуто грошові кошти отримані боржником від передачі спірних об`єктів в оренду. 
Проте, як зазначає представник відповідачів у ТОВ "Діадема Батерфляй" правова підстава для повернення майна кредитору ТОВ "Таміра" виникає лише після винесення Верховним Судом відповідної постанови – тобто 22.11.2022 року - об`єкту нерухомості (що знаходиться за адресою АДРЕСА_6 ). Представник відповідачів зазначає, що в рамках розгляду даної справи судами було встановлено недобросовісну поведінку засновників та директорів ТОВ "Таміра", ТОВ "Ідалія", ТОВ "Діадема Батерфляй" (які надали згоду на передачі частині майна у 2016) на підставі витребуваних та досліджених судом документів. При цьому, як зазначає представник відповідачів, на момент переходу права власності на спірне майно до ТОВ "Діадема Батерфляй" (2016р.) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , не були засновниками ТОВ "Діадема Батерфляй" 
При цьому, директор та засновники банкрута намагалися сплатити заборгованість шляхом передання іншого майна та обладнання, а також самостійно ініціювати процедуру банкрутства ТОВ "Діадема Батерфляй" проте не встигли. Оскільки, на момент звернення ТОВ "Таміра" до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство - ТОВ "Діадема Батерфляй" право власності на витребуване майно ще було зареєстровано за ТОВ "Діадема-Батерфляй", у зв`язку з чим останнє було позбавлене можливості самостійно звернутися з відповідною заявою до суду, адже його активи перевищували 50% активів за попередній рік. Як вже зазначалося вище, кредитор ТОВ "Таміра" лише 16.03.2023 перереєструвало право власності на спірні об`єкти, тобто майже через місяць після звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Діадема Батерфляй". У цьому контексті, представник відповідачів, зазначає, що судові рішення в частині витребування з чужого незаконного володіння квартири є підставою державної реєстрації права власності на нерухоме майно за особою на користь якої це майно витребуване відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якщо право власності на це нерухоме майно зареєстроване за особою у якої це майно витребувано. Таким чином, з моменту постановлення Верховним Судом рішення про залишення в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області про витребування нерухомого майна, тобто починаючи з 22.11.2022 року кредитор ТОВ "Таміра" мала передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", підстави для реєстрації за собою право власності на спірні об`єкти, однак до 16.03.2023 року цього не зробила.
Щодо фактів заплутування звітності боржником, представник засновників зазначає, що зокрема, станом на 31.12.2022 року дійсно в бухгалтерському обліку ТОВ "Діадема Батерфляй" продовжувало значитися майно, яке було витребувано судовим рішенням у 2022 році та вже не належало боржнику. Факт державної реєстрації права власності на відповідний об`єкт нерухомості визначає виникнення у юридичної особи обов`язку щодо сплати податку на нерухоме майно та, відповідно, обов`язку відображення такого активу у бухгалтерському та податковому обліку. При цьому необхідно враховувати, що, незважаючи на постановлення Верховним Судом 22.11.2022 року постанови у справі №29/5005/6325/2011 (904/7806/21), право власності на спірний об`єкт нерухомості фактично та юридично продовжувало бути зареєстрованим за боржником ТОВ "Діадема Батерфляй" до 16.03.2023 року, що підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Судове рішення про витребування нерухомого майна є лише підставою для проведення державної реєстрації права власності за особою, на користь якої таке майно витребувано, однак саме по собі не змінює автоматично записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та не припиняє державної реєстрації права за попереднім власником до моменту вчинення відповідної реєстраційної дії. Таким чином, за твердженням представника засновників до моменту державної реєстрації права власності за ТОВ "Таміра", тобто до 16.03.2023 року, у боржника ТОВ "Діадема Батерфляй" залишалося особою, за якою офіційно було зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомості, а відтак було зобов`язане відповідно до вимог податкового та бухгалтерського законодавства України обліковувати зазначене майно на балансі підприємства, відображати його у фінансовій звітності та нести передбачений законом податковий обов`язок щодо сплати податку на нерухоме майно. За таких обставин, відображення спірного нерухомого майна у бухгалтерському обліку ТОВ "Діадема Батерфляй" станом на 31.12.2022 року не може розцінюватися як протиправне "заплутування" звітності чи приховування фінансового стану боржника, а навпаки - свідчить про виконання виконавчими органами Товариства вимог чинного законодавства України та обов`язку вести бухгалтерський і податковий облік відповідно до офіційних даних державних реєстрів.
Також, як стверджує представник відповідачів, позивач обґрунтовує недобросовісність володіння боржником спірним майном та стверджує, що усі доходи, отримані від передачі такого майна в оренду, фактично повинні були належати саме кредитору ТОВ "Таміра". Разом із цим, ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.08.2025 року у справі №922/683/23 були визнані кредиторські вимоги ГУ ДПС у Харківській області у загальному розмірі 1 255 023,73 грн, що були сформовані на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки №41837/20-40-07-07- 05/40058810 від 27.12.2023 року. Зі змісту вказаної ухвали суду прямо вбачається, що до складу таких вимог було включено: податок на нерухоме майно у сумі 85 318,35 грн; податок на прибуток підприємств у сумі 1 117 627,38 грн; штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних з ПДВ у сумі 52 078,00 грн. При цьому, підставою для нарахування податку на нерухоме майно стало саме перебування спірного об`єкта нерухомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ "Діадема Батерфляй". Більше того, відповідні податкові зобов`язання були сформовані на підставі податкових декларацій самого Товариства. Отже, погоджуючись із такими кредиторськими вимогами ДПС та визнаючи їх обґрунтованими, ліквідатор фактично погоджується із тим, що саме ТОВ "Діадема Батерфляй" було належним суб`єктом податкового обов`язку щодо сплати податку на нерухоме майно.
Розглянувши письмові обґрунтування позивача, заперечення представника відповідачів, вислухавши пояснення сторін, та оцінивши доводи учасників, суд зазначає, що суб`єктивною стороною правопорушення є ставлення осіб, у даному випадку засновників ТОВ "Діадема Батерфляй" гр. ОСОБА_1 і гр. ОСОБА_2 , до їх особистих дій та бездіяльності як засновників (учасників) боржника, наслідком чого стала неможливість боржника виконати свої зобов`язання перед кредиторами, зокрема, неможливість розрахуватися з кредиторами у зв`язку з тим, що відповідач -1 та відповідач -2 не виконали дій, спрямованих на забезпечення повернення кредитору ТОВ "Таміра" 1/2 частки нерухомого майна, яке було розташоване за адресою: АДРЕСА_6 та доходів від нього, що також порушувало інтереси інших кредиторів боржника.
Разом з тим, суд звертає увагу, як було зазначено та встановлено судом першої та касаційної інстанції у рішенні господарського суду від 26.01.2022 та у постанові ВС від 22.11.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) (п.43.26- 43.38 постанови ВС) єдиним учасником ТОВ "Діадема Батерфляй» (100% статутного капіталу) станом на дату придбання ТОВ "Діадема Батерфляй" вищезазначеного спірного майна (2016р.), яке було розташоване за адресою: м. Харків, пр. Московський , буд. 257, був ОСОБА_6 , а з іншого боку - ОСОБА_6 був учасником ТОВ фірма "Ідалія" з часткою у розмірі 33% статутного капіталу та виконуючим обов`язки директора ТОВ фірма "Ідалія".
Договори від 24.03.2016 1/2 частки у спірному майна, за якими ТОВ фірма "Ідалія" відчужило майно на користь ТОВ "Діадема Батерфляй", були підписані ОСОБА_7 в якості виконуючого обов`язки директора, заступника директора ТОВ фірма "Ідалія". 
Отже, на момент набуття ТОВ "Діадема Батерфляй" у 2016 спірного майна ОСОБА_6 входив до вищого органу управління ТОВ "Діадема Батерфляй" - загальних зборів його учасників з правом вирішального голосу. Тобто, ОСОБА_6 станом на дату придбання ТОВ "Діадема Батерфляй" у ТОВ фірма "Ідалія" 1/2 частині спірного майна, знав і міг знати про незаконність володіння ТОВ фірма "Ідалія" спірним майном, адже будучи (1) учасником ТОВ "Таміра", (2) учасником ТОВ фірма "Ідалія", (3) єдиним учасником ТОВ "Діадема Батерфляй", ОСОБА_6 знав і міг знати про те, що дійсною метою укладення оскаржуваних договорів є безпідставне або сумнівне зменшення розміру активів ТОВ "Таміра" на шкоду кредиторам останнього. 
Крім того, суд зазначає, що ТОВ "Таміра", ще у 2009 році відчужило на користь ТОВ фірма "Ідалія" спірні об`єкти нерухомості. Варто відзначити, що на момент укладання цього договору ОСОБА_6 володів 16,6% статутного капіталу ТОВ "Таміра" та 25% статутного капіталу ТОВ фірми "Ідалія", що також визначено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2022, яке набрало законної сили.
Із вищенаведеного слідує, що вищому органу управління ТОВ "Діадема Батерфляй" - загальним зборам учасників, єдиним 100% учасником якого був ОСОБА_6 на момент придбання спірного майна у 2016, було відомо про те, що ТОВ фірма "Ідалія" є незаконним володільцем 1/2 частки у спірному майні та не має права на його відчуження на користь ТОВ "Діадема Батерфляй", що в своїй підставі є преюдиціальною обставиною (ст.75 ГПК України), встановленою судом, яка не потребує повторного доказування при розгляді справі про субсидіарну відповідальність (засновників, керівника та інших осіб).
Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України (у редакції станом на 24.03.2016), юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Згідно до частини першої статті 58 Закону України "Про господарські товариства" (у редакції станом на 24.03.2016) вищим органом товариства є загальні збори.
Відповідно до висновків, викладених у постанові ВС від 18.02.2021 у справі № 14/5026/1020/2011 зазначено, що з`ясування заінтересованості, контролю, пов`язаності набувача майна з боржником (попередніми набувачами майна) у межах справи про банкрутства безпосередньо пов`язане з визначенням критерію добросовісності/недобросовісності набувача і це питання повинно досліджуватися за наявними у матеріалах справи доказами. 
Натомість, гр. ОСОБА_1 і гр. ОСОБА_2 , які стали засновниками ТОВ "Діадема Батерфляй" лише 03.04.2021, не можуть бути заінтересованими особами стосовно боржника, оскільки у 2016 не входили до складу вищого органу управління товариства та не приймали рішення щодо укладення договору купівлі- продажу майна з ТОВ "Ідалія" у 2016р.
Отже, виходячи з вищенаведеної хронології подій, підставою вибуття майна із власності ТОВ "Діадема Батерфляй" та стягнення з товариства грошових коштів у розмірі 33 911 832,57 грн були недобросовісні дії колишнього засновника (учасника) ОСОБА_5 , а не відповідачів гр. ОСОБА_1 і гр. ОСОБА_2 , як вважає позивач.
Юридичним механізмом застосування субсидіарної відповідальності до суб`єктів, визначених у ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, є притягнення винних осіб у доведенні боржника (юридичну особу) до банкрутства, які використовували таку особу як прикриття ("вуаль") для досягнення своїх цілей (отримання доходів, матеріальної вигоди, зокрема через зловживання правом тощо). Тож, визначаючи суб`єкта відповідальності, необхідно враховувати, що кожна дія або бездіяльність, які стали причиною неплатоспроможності боржника, має визначатися окремо так само як і особи, причетні до такої дії (бездіяльності).
Згідно з цими правилами суб`єктом субсидіарної відповідальності може бути особа, яка отримала істотну (відносно масштабу діяльності боржника) вигоду у вигляді збільшення активів, яка не могла б утворитися у випадку відповідності дій засновників Закону, в тому числі принципу добросовісності. Подібного за змістом висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 11.01.2024 у справі №910/6614/20.
Суд зазначає, що об`єктивну сторону правопорушення становлять дії / бездіяльність відповідних суб`єктів, прийняття ними рішень, надання вказівок на вчинення дій або, що призвели до відсутності у боржника майнових активів для задоволення вимог кредиторів, тобто які окремо або у своїй сукупності спричинили неплатоспроможність боржника та, відповідно, вказують (свідчать) про доведення конкретними особами боржника до банкрутства.
Суб`єкт (суб`єкти) правопорушення, як було визначено вище, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника.
При цьому аналіз частини 2 статті 61 КУзПБ свідчить про відсутність заборони для покладення субсидіарної відповідальності на суб`єктів відповідальності, якщо на час відкриття / здійснення провадження у справі про банкрутство їх повноваження припинились. Час, що минув з дати припинення повноважень суб`єктів відповідальності до дати відкриття справи про банкрутство боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на встановлення складу об`єктивної сторони правопорушення, однак має враховуватися поряд з іншими обставинами справи при встановленні причинно-наслідкового зв`язку між винними діями суб`єкта(тів) відповідальності та настанням негативних наслідків у боржника, які сталі ґрунтовною підставою для субсидіарної відповідальності. Близька до цього висновку є постанова ВСУ у справі №925/1743/14 (925/85/23 від 10.07.2025
З вищенаведеного вбачається, що об`єктивну сторону правопорушення становлять дії колишнього засновника ТОВ "Діадема Батерфляй" ОСОБА_5 , який був заінтересованою і пов`язаною особою та здійснював вирішальний вплив при укладенні 24.03.2016 договорів купівлі-продажу 1/2 частки спірного майна ТОВ фірма "Ідалія", за якими ТОВ фірма "Ідалія" відчужило незаконно майно на користь ТОВ "Діадема Батерфляй", яке в подальшому було витребувано судом від ТОВ "Діадема Батерфляй" на користь кредитора ТОВ "Таміра" на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022, яке набрало сили після винесення Постанови ВС від 22.11.2022 у справи № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21). 
Отже, до 22.11.2022 у засновників ТОВ "Діадема Батерфляй", гр. ОСОБА_1 і гр. ОСОБА_2 , які стали учасниками товариства з 03.04.2021р. не було законних підстав для повернення майна ТОВ "Таміра", що було кредитором ТОВ "Діадема Батерфляй" на загальну суму 33 911 832,57 грн (на час розгляду позову правонаступник ТОВ "Крауч").
Що ж до відповідальності відповідача-1, як учасника товариства з обмеженою відповідальністю з такою ж долею голосів, як і у іншого учасника товариства боржника - відповідача-2, то суд зазначає про таке.
Обов`язки та правомочності учасника товариства з обмеженою відповідальністю, що покладені на нього та випливають з цієї участі в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України (стаття 211 тощо), Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (стаття 5 тощо), статті 10 Закону України "Про господарські товариства" (до втрати ним чинності стосовно товариства з обмеженою відповідальністю на підставі Закону України № 2275-VIII від 06.02.2018) узагальнено передбачають лише контролюючу функцію учасника стосовно товариства з обмеженою відповідальністю, яка реалізується, зокрема через право брати участь в управлінні товариством боржника відповідно до статуту та закону, вчиняти дії, направлені на отримання інформації стосовно товариства боржника, його діяльності, витребувати річні баланси звіти товариства про його діяльність, протоколів зборів, вживати своєчасних заходів щодо запобігання його банкрутству тощо, що, в свою чергу, обумовлює, що учасник товариства має бути обізнаним стосовно господарської діяльності та фінансового стану товариства.
Отже перелічена сукупність правомочностей вказує на обов`язок учасника товариства здійснювати контроль за його діяльністю.
Натомість, судом не було встановлено обставин, що гр. ОСОБА_1 і гр. ОСОБА_2 , які були наділені функціями щодо нагляду та контролю за господарською діяльністю боржника ТОВ "Діадема Батерфляй", після призначення їх засновниками ТОВ "Діадема Батерфляй", та рішення господарського суду про витребування майна від ТОВ "Діадема Батерфляй" на користь ТОВ "Таміра" не вчиняли належних дій з усунення негативних наслідків діяльності колишнього учасника ТОВ "Діадема Батерфляй" ОСОБА_5 . Так, починаючи з 22.11.2022 товариство не використовував об`єкти нерухомості, що належали ТОВ "Таміра" та не отримував жодних платежів за них.
Щодо тверджень позивача про те, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не вчиняли жодних дій, спрямованих на належне управління товариством та належне здійснення своїх обов`язків, зокрема: не здійснювали перевірку фінансової діяльності і показників діяльності товариства відповідно до положень п. 11.2 Статуту; не вживали заходи щодо одержання інформації про діяльність Товариства, не проводили аудит фінансової звітності відповідно до ч. 1 ст. 4, ст,41 Закону про ТОВ; не вживали заходи щодо визначення форм контролю та нагляду за діяльністю товариства відповідно до положень п. 11.2 Статуту, у тому числі за діяльністю виконавчого органу товариства, що негативно вплинули на фінансові показники діяльності боржника та врешті призвели до банкрутства ТОВ "Діадема Батерфляй", то такі твердження позивача мають в своєї підставі лише загальне перелічення позивачем діючих положень нормативних актів щодо ТОВ та статутних положень товариства-боржника та не становлять ту причино-наслідкову дію, яка беззаперечливо вказує на наявність вини цих відповідачів у доведенні товариства до банкрутства та порушення інтересів кредиторів.
У постанові від 08.06.2023 у справі № 910/17743/18 Верховний Суд зазначив, що до суб`єктів субсидіарної відповідальності слід віднести осіб, які отримали істотний актив боржника на підставі актів, рішень, правочинів тощо прийнятих засновниками на шкоду інтересам останнього та його кредиторів, які можуть виражатися, зокрема у прийнятті ключових ділових рішень з порушенням принципів добросовісності та розумності. Вказане вище складає суб`єктивну сторони правопорушення, і становить ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (вини суб`єкта правопорушення) Суд звертає увагу, що підставою вибуття майна із власності ТОВ "Діадема Батерфляй" та стягнення з останнього кредитором ТОВ "Таміра" грошових коштів у розмірі 4 950 000,00 грн слугували саме недобросовісні (винні) дії колишнього засновника ТОВ "Діадема Батерфляй" ОСОБА_5 , а не відповідачів.
Крім того, суд звертає увагу, що кредиторські вимоги ТОВ "Таміра" у розмірі 4 950 000,00 грн виникли на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 у справі №29/5005/6325/2011 (904/7806/21), як дохід від неправомірного використання спірного майна шляхом його передання ТОВ "Діадема Батерфляй" в оренду СУАП "Європоль" у 2020 році, тобто за період коли відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не входили до складу засновників ТОВ "Діадема Батерфляй".
В подальшому, ухвалою господарського суду у справі про банкрутство ТОВ "Діадема Батерфляй" за №922/683/23 від 04.08.2023 було задоволено заяву про додаткові грошові вимоги ТОВ "Таміра" у розмірі 28 874 692,57 грн до ТОВ "Діадема Батерфляй", нарахованих за безпідставне використання спірного майна за період з 2019 по 21.03.2023. Тобто, за те саме майно та за тими ж договорами, на підставі яких вибуло це майно від ТОВ "Таміра" та, на підставі яких банкрут його набув, тобто у зв`язку з недобросовісними діями ОСОБА_5 . У зв`язку з цим відповідачі не могли вплинути ані на стягнення цих сум, ані на донарахування цих грошових вимог судом. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому суд відмовляє в позові в цій частині.

Щодо субсидіарної відповідальності керівника ОСОБА_4 .

Позивач, обґрунтовуючи обставини притягнення до субсидіарної відповідальності керівника боржника ОСОБА_4 (відповідач - 4) ТОВ "Діадема Батерфляй", посилається на наступне: 
ОСОБА_4 виконував повноваження керівника ТОВ "Діадема Батерфляй" у період з 10.12.2018 року і до визнання боржника банкрутом. За період виконання ОСОБА_4 повноважень керівника боржника, на думку позивача, ОСОБА_4 було вчинено ряд дій, що містять економічні та правові ознаки доведення ТОВ "Діадема Батерфляй" до банкрутства (звіт арбітражного керуючого про результати проведення аналізу фінансового-господарської діяльності від 16.10.2023 та від 30.10.2025 (том. 2, арк. справи 130-201, том.3 арк. справи 119-158), що підтверджується наступним. 
По-перше, керівником боржника ОСОБА_4 від імені ТОВ "Діадема Батерфляй" було укладено договори купівлі-продажу від 03.04.2019 між ТОВ "Діадема Батерфляй" і ТОВ "Ятрань Плюс" та СУАП "Європоль" та договір оренди від 01.04.2019 , що були укладені між ТОВ "Діадема Батерфляй" і ТОВ "Ятрань Плюс" та СУАП "Європоль" щодо нерухомого майна, недобросовісним володільцем якого було ТОВ "Діадема Батерфляй", керівником боржника ОСОБА_4 у межах своєї компетенції не вчинено дій на виконання вимоги про повернення майна та вимог про повернення доходів від користуванням нерухомим майном, адресованих ТОВ "Діадема Батерфляй" від кредитора ТОВ "Таміра", відповідачем-4 здійснювалося розпорядження грошовими коштами, отриманими від нерухомого майна, не за призначенням (відповідні грошові кошти не направлялися ТОВ "Таміра").
По-друге, відповідачем-4 в процесі реалізації своїх повноважень здійснено безоплатне відчуження на користь ТОВ "Есве Девелопмент" (заінтересованої стосовно боржника особи) павільйонів та іншого майна боржника шляхом укладення договору купівлі-продажу павільйонів від 20.10.2022 за № 20/10-2022М, які раніше використовувалися боржником для здійснення своєї статутної діяльності (розділ 4.2. позовної заяви). Причому такий договір купівлі-продажу павільйонів було укладено боржником після прийняття рішення суду про витребування від 26.01.2022 року і за місяць до набрання ним законної сили (відповідно до постанови Верховного Суду від 22.11.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21)). Крім того, після прийняття рішення Господарського суду Львівської області від 12.07.2022 року у справі № 914/4095/21 і за місяць до набрання ним законної сили (відповідно до постанови Західного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 року у справі № 914/4095/21), відповідно до якого було стягнуто з ТОВ "Діадема Батерфляй" та ІП "Малахіт" на користь ТОВ "Таміра" грошові кошти. Тобто, на думку позивача ймовірною метою укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу павільйонів було створення ситуації, за якою буде неможливо задовольнити вимоги кредиторів банкрута за рахунок павільйонів та іншого майна боржника. Зазначені дії керівника боржника є нічим іншим як унеможливлення задоволення вимог кредиторів ТОВ "Діадема Батерфляй" за рахунок його майна.
В-третє, керівником боржником було без жодної правової підстави перераховано грошові кошти у загальній сумі 677 704,81 грн (користування грошовими коштами без достатньої правової підставі ст.ст.1212-1213 ЦК України) на користь ТОВ "Есве". Зазначене свідчить про вчинення керівником ОСОБА_4 від імені ТОВ "Діадема Батерфляй" нераціональних фінансових операцій, що мали наслідком виведення грошових коштів боржника в інтересах заінтересованої особи (ТОВ "Есве") на шкоду кредиторам банкрута. 
В-четверте, станом на 31.12.2022 року та на 21.03.2023 року ТОВ "Діадема Батерфляй" продовжувало обліковувати на балансі нерухоме майно і належало ТОВ "Таміра", яке було витребуване рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 року, що не відповідало наявними документами та звітністю боржника. Натомість ОСОБА_4 як директор боржника не здійснював належну реалізацію своїх повноважень у відповідній частині. Зазначене свідчить про заплутування відповідачем-4 фінансової звітності боржника, що є однією з ознак дій з доведення до банкрутства ТОВ "Діадема Батерфляй". 
По-п`яте, відповідачем-4 не було виконано вимоги ч. 2 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства, а також постанови ГСХО від 23.07.2024 року у справі № 922/683/23 щодо передачі бухгалтерської та іншої документації банкрута, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банкрута ліквідатору. 
У письмовому відзиву та письмових поясненнях представник відповідача адвокат Андрійко О.В. заперечує щодо предмету позову відносно керівника боржника ОСОБА_4 (відповідач-4) і зазначає, що позивач обґрунтовує свою позицію тим, що у вересні 2021 року на адресу ТОВ "Діадема Батерфляй" було направлено вимогу від кредитора ТОВ "Таміра" про повернення вказаного майна, то саме з цього моменту у керівника боржника ОСОБА_4 виникає обов`язок щодо його повернення. Також, позивач посилається на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 року про витребування нерухомого майна, яке було залишено в силі постановою Верховного Суду від 22.11.2022 року, згідно яких суди дійшли висновку, що ТОВ "Діадема Батерфляй" ніколи не набувало право власності на вказане майно та є недобросовісним набувачем. Під час розгляду справи представником позивача було зазначено, що доведення до банкрутства боржника з боку керівника боржника ОСОБА_4 полягає у тому, що майно не було повернуто боржником після отримання письмової вимоги ТОВ "Таміра" та не повернуто грошові кошти отримані боржником від передачі спірних об`єктів в оренду у 2019 році. 
Проте, як зазначає в письмових запереченнях, представник відповідача-4 у ТОВ "Діадема Батерфляй" правова підстава для повернення нерухомого майна ТОВ "Таміра" виникла лише після винесення Верховним Судом відповідної постанови – тобто з 22.02.2022 року - об`єкту нерухомості (що знаходиться за адресою: м. Харків, пр-т. Героїв Харкова, 257). Представник відповідача стверджує, що посилання позивача на недобросовісну поведінку директора ТОВ "Діадема Батерфляй" не має під собою ґрунтовної підстави, оскільки керівником ТОВ "Діадема Батерфляй" Барташ І.В. став лише у березні 2018р., що не може бути правовою підставною для притягнення його до відповідальності. 
При цьому, директор боржника намагався сплатити заборгованість шляхом передання іншого майна та обладнання, а також самостійно ініціювати процедуру банкрутства ТОВ "Діадема Батерфляй". Оскільки, на момент звернення ТОВ "Таміра" до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство - ТОВ "Діадема-Батерфляй" право власності на витребуване майно, ще було зареєстровано за ТОВ "Діадема-Батерфляй", боржник законодавчо був позбавлений можливості самостійно звернутися з відповідною заявою про відкриття справи про банкрутство до суду, адже його активи перевищували 50% кредиторську заборгованість. Натомість, кредитор ТОВ "Таміра" лише 16.03.2023 перереєструвало право власності на спірні об`єкти, тобто майже через місяць після звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство - ТОВ "Діадема Батерфляй". Таким чином, з моменту постановлення Верховним судом рішення про залишення в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області про витребування нерухомого майна, тобто починаючи з 22.11.2022 року кредитор ТОВ "Таміра" мала передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підстави для реєстрації за собою право власності на спірні об`єкти нерухомості, однак до 16.03.2023 року цього не зробила.
Щодо фактів заплутування звітності боржником, представник керівника зазначає, що зокрема, станом на 31.12.2022 року дійсно в бухгалтерському обліку ТОВ "Діадема Батерфляй" продовжувало значитися майно, яке було витребувано судовим рішенням у 2022 році та вже не належало боржнику. Натомість факт державної реєстрації права власності на відповідний об`єкт нерухомості визначає виникнення у юридичної особи обов`язку щодо сплати податку на нерухоме майно та, відповідно, обов`язку відображення такого активу у бухгалтерському та податковому обліку. На думку представника відповідача-4 судове рішення про витребування нерухомого майна є лише підставою для проведення державної реєстрації права власності за особою, на користь якої таке майно витребувано, однак саме по собі не змінює автоматично записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та не припиняє державної реєстрації права за попереднім власником до моменту вчинення відповідної реєстраційної дії. Таким чином, за твердженням представника засновників до моменту державної реєстрації права власності за ТОВ "Таміра", тобто до 16.03.2023 року, у боржника ТОВ "Діадема Батерфляй" залишалося особою, за якою офіційно було зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомості, а відтак було зобов`язане відповідно до вимог податкового та бухгалтерського законодавства України обліковувати зазначене майно на балансі підприємства, відображати його у фінансовій звітності та нести передбачений законом податковий обов`язок щодо сплати податку на нерухоме майно. За таких обставин, відображення спірного нерухомого майна у бухгалтерському обліку ТОВ "Діадема Батерфляй" станом на 31.12.2022 року не може розцінюватися як протиправне "заплутування" звітності чи приховування фінансового стану боржника, а навпаки - свідчить про виконання виконавчими органами товариства вимог чинного законодавства України та обов`язку вести бухгалтерський і податковий облік відповідно до офіційних даних державних реєстрів.
Також, як стверджує представник відповідача-4, позивач обґрунтовує недобросовісність володіння боржником спірним майном та стверджує, що усі доходи, отримані від передачі такого майна в оренду, фактично повинні були належати саме кредитору ТОВ "Таміра". Разом із цим, ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.08.2025 року у справі №922/683/23 були визнані кредиторські вимоги ГУ ДПС у Харківській області у загальному розмірі 1 255 023,73 грн., що були сформовані на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки №41837/20-40-07-07- 05/40058810 від 27.12.2023 року. Зі змісту вказаної ухвали суду прямо вбачається, що до складу таких вимог було включено: податок на нерухоме майно у сумі 85 318,35 грн; податок на прибуток підприємств у сумі 1 117 627,38 грн; штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних з ПДВ у сумі 52 078,00 грн. При цьому, підставою для нарахування податку на нерухоме майно стало саме перебування спірного об`єкта нерухомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ "Діадема Батерфляй". Більше того, відповідні податкові зобов`язання були сформовані на підставі податкових декларацій самого товариства-боржника. Отже, погоджуючись із такими кредиторськими вимогами ДПС та визнаючи їх обґрунтованими, ліквідатор фактично погоджується із тим, що саме ТОВ "Діадема Батерфляй" було належним суб`єктом податкового обов`язку щодо сплати податку на нерухоме майно.
Розглянувши матеріали позову відносно притягнення до субсидіарної відповідальності керівника ОСОБА_4 , письмові пояснення позивача, заперечення представника відповідача -4, суд зазначає наступне.
Досліджуючи питання вини керівника боржника як одноосібного виконавчого органу боржника, суд звертає увагу на виникнення питань, які ставляться у контексті можливості неповного покладення субсидіарної відповідальності на керівника боржника у разі, якщо збитки боржникові завдано за обставин, що не залежали від волі самого керівника.
При цьому загальне спрямування інституту субсидіарної відповідальності вбачається у спонуканні суб`єктів господарювання до добросовісної поведінки щодо погашення боргів перед кредиторами-особами приватного права, та має публічно-правову сферу застосування, яка зводиться до неприпустимості доведення боржника до банкрутства. 
Балансування ж інтересів керівника боржника з огляду на фундаментальні його права та загальні інтереси суспільства суд вбачає у необхідності з урахуванням пояснень та заперечень сторін , визначати той розмір субсидіарної відповідальності, який має бути покладений на цього суб`єкта. При цьому згідно з загальним підходом практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Лекіч проти Словенії" від 11.12.2018, "Буссутіл проти Мальти" від 03.06.2021) сама по собі презумпція національного законодавства щодо відповідальності керівника за всі зобов`язання очолюваної ним компанії не суперечить принципам, закладеним у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, від 04.11.1950 (далі - Конвенція). При цьому справа "Лекіч проти Словенії" стосувалася сплати комерційної заборгованості, а справа "Буссутіл проти Мальти" - сплати податків, однак загальний підхід щодо можливості притягнення керівника до субсидіарної відповідальності перед третіми особами залишається незмінним.
У цих висновках суд звертається до сталої правової позиції Верховного Суду щодо відповідальності керівника за всі зобов`язання очолюваної ним компанії, яка сформульована в постанові від 10.06.2021 у справі № 5023/2837/11.
Також, у постанові Верховного Суду від 02.08.2022 року у справі № 908/314/18 міститься висновок про те, що, оцінюючи будь-які дії / бездіяльність суб`єктів відповідальності на предмет покладення на них субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, слід відмежовувати дії та обставини, які належать до ризиків підприємницької / господарської діяльності (ст. 42 ГК України).
Згідно зі статтею 92 ЦК України особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. З огляду на положення наведеної правової норми та довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (директор або керівник), протиправна поведінка такої посадової особи може виражатись не лише в невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень.
Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, оскільки противоправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язальної сторони, яка виходячи з конкретних обставин, могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди. 
Подібні висновки щодо застосування статті 92 ЦК України викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №911/2129/17, постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/21493/17 та від 21.07.2021 у справі №910/12930/18.
Отже, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, при вирішенні питання про притягнення до відповідальності посадових осіб (керівника) суд зобов`язаний встановити, чи дотримались такі посадові особи своїх фідуціарних обов`язків, а саме: чи діяли вони добросовісно, розумно та чи не перевищували свої повноваження. У доктрині цивільного та корпоративного права зазначається, що тлумачення фідуціарних обов`язків здійснюється через призму дублюючого контролю: 1) регулювання ex-ante - шляхом надання вказівок щодо дій посадових осіб у гнучко визначених фідуціарних обов`язках; 2) регулювання ex-post - дозволяє судам надавати справедливу оцінку щоразу, коли обов`язки потенційно не були виконані належним чином
Разом з тим, суд зазначає, що банкрутство (неплатоспроможність) не є одномоментним процесом, а суд лише констатує цей стан, до якого призводять дії (бездіяльність) у широкому часовому проміжку (див. висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.12.2022 у справі №908/802/20). Тому під час розгляду заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясуванні наявності підстав для покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності суд має дослідити сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом цих осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника (див. постанову Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №915/1624/16).
Частина друга статті 61 КУзПБ не встановлює ознак доведення до банкрутства, які можуть стати підставою для покладення субсидіарної відповідальності на керівника боржника. Проте, сам детальний аналіз фінансового становища банкрута, що зроблений ліквідатором, у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволяє виявити наявність чи відсутність дій керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи 
Як було зазначено вище, відповідач-4 керівник ОСОБА_4 виконував повноваження керівника ТОВ "Діадема Батерфляй" у період свого призначення з 10.12.2018 року до часу звільнення його з обов`язків керівника в зв`язку з визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
Ліквідатором (позивачем) у звіті за результатами аналізу фінансового стану банкрута станом на 25.10.2025 виявлено ознаки дій з доведення до банкрутства ТОВ "Діадема Батерфляй" (п.3.2. фінансового звіту), ознак дій з приховування банкрутства (п.3.3.2. фінансового звіту) з боку відповідача-4 колишнього керівника ОСОБА_4 . В обґрунтування ознак доведення боржника до банкрутства діями відповідача-4, позивач посилається на обставини, які полягали в неповерненні майна, яке незаконно набуло ТОВ "Діадема Батерфляй", власнику ТОВ "Таміра", укладення від імені ТОВ "Діадема Батерфляй" в особі керівника ОСОБА_4 договорів купівлі-продажу 2019 та договорів оренди 2019 щодо цього нерухомого майна, недобросовісним володільцем якого був боржник, розпорядження грошовими коштами, отримані від використання цього нерухомого майна не за призначенням, заплутування фінансової звітності керівником боржника, як особою, що є відповідальною за організацію бухгалтерського обліку та фінансової звітності товариства. Щодо ознак дій з приховування банкрутства, позивач визначає про наявність приховування керівником боржника інформації щодо незадовільного майнового стану ТОВ "Діадема Батерфляй", надання суду неправдивої інформації про фінансово–господарський стан боржника, зокрема надання інформації про наявність на балансі необоротних активів, які фактично вибули з управління та володіння боржника з метою створення оманливого враження щодо нормального фінансового стану підприємства та приховування стійкої фінансової неспроможності.
З вищенаведеного суд зазначає наступне, згідно з нормами частини 2 статті 61 КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю відповідно до закону необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності. Такими елементами є об`єкт та суб`єкт правопорушення, а також об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення.
Об`єктом правопорушення є ті майнові права боржника та кредиторів, вимоги яких визнані у справі про банкрутство, що порушені у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства, та відновлення яких відбувається відшкодуванням шкоди у межах покладення субсидіарної відповідальності за правилами частини 2 статті 61 КУзПБ.
Об`єктивну сторону правопорушення становлять дії/бездіяльність відповідних суб`єктів, прийняття ними рішень, надання вказівок на вчинення дій або на утримання від них, що в подальшому призвели до відсутності у боржника майнових активів для задоволення вимог кредиторів, тобто це ті дії, які окремо або у своїй сукупності спричинили неплатоспроможність боржника та, відповідно, вказують (свідчать) про доведення конкретними особами боржника до банкрутства.
Причому, неправомірні дії чи бездіяльність, завдання такими особами шкоди боржнику та виявлення її розміру можуть не збігатися у часі. Наприклад, окремі неправомірні дії чи бездіяльність або сукупність таких дій чи бездіяльності можуть мати наслідком втрату ліквідності юридичною особою в майбутньому (див. також mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц, від 25.05.2021 у справі №910/11027/18).
Суд звертає увагу, що юридичним механізмом застосування субсидіарної відповідальності до суб`єктів, визначених у ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, є притягнення виключно винних осіб у доведенні боржника (юридичну особу) до банкрутства, які використовували таку особу як прикриття ("вуаль") для досягнення своїх цілей (отримання доходів, матеріальної вигоди, зокрема через зловживання правом тощо). Тож, визначаючи суб`єкта відповідальності, необхідно враховувати, що кожна дія або бездіяльність, які стали причиною неплатоспроможності боржника, має визначатися окремо так само як і особи, причетні до такої дії (бездіяльності). Тобто, протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Отже, хоча повернення 1/2 частки нерухомого майна, що було розташовано за адресою м. Харків, пр. Московський, буд 257 (на цей час пр-т. Героїв Харкова, 257) кредитору ТОВ "Таміра" та стягнення з ТОВ "Діадема Батерфляй" доходів від нього, які перетворилися в суму кредиторських вимог ТОВ "Таміра" до боржника на суму 33 911 832,57 грн) у справі про банкрутство боржника відбулося в період 2022-2024р. за час, коли керівником боржника був ОСОБА_4 , проте підставою набуття 1/2 частки нерухомого майна у 2016, розташованого за адресою м. Харків, пр. Московський, буд 257, яке було власністю кредитора ТОВ «Таміра», та витребування у ТОВ "Діадема Батерфляй" цієї нерухомості і подальше майбутнє стягнення з товариства-боржника грошових коштів у загальному розмірі 33 911 832,57 грн на користь кредитора ТОВ "Таміра" були виключно недобросовісні дії колишнього засновника ( учасника) ТОВ "Діадема Батерфляй" ОСОБА_5 . 
Вказане засвідчує наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою колишнього засновника (учасника) ТОВ "Діадема Батерфляй" ОСОБА_5 , та подальше вибуття за рішенням суду з власності ТОВ "Діадема Батерфляй" 1/2 частки нерухомого майна, яке могло бути направлено на задоволення вимог кредиторів та виникнення заборгованості на суму 33 911 832,57 млн. грн. перед кредитором ТОВ "Таміра" у боржника. Вказані вище дії колишнього засновника (учасника) ТОВ "Діадема Батерфляй" ОСОБА_5 привели до настання негативних наслідків у вигляді доведення до банкрутства юридичної особи ТОВ "Діадема Батерфляй", а ні недобросовісні або незаконні дії відповідача-4 гр. ОСОБА_4 , як керівника боржника. 
В розвиток можливості застосування субсидіарної відповідальності до колишніх засновників, керівників підприємства- боржника свідчить аналіз частини 2 статті 61 КУзПБ, яка не забороняє покладати субсидіарну відповідальності на суб`єктів відповідальності, якщо на час відкриття / здійснення провадження у справі про банкрутство їх повноваження припинились. Час, що минув з дати припинення повноважень суб`єктів відповідальності до дати відкриття справи про банкрутство боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на встановлення складу об`єктивної сторони правопорушення, однак має враховуватися поряд з іншими обставинами справи при встановленні причинно-наслідкового зв`язку між винними діями суб`єкта(тів) відповідальності та настанням негативних наслідків у боржника, які сталі ґрунтовною підставою для субсидіарної відповідальності. Близька до цього висновку є постанова ВС у справі №925/1743/14 (925/85/23 від 10.07.2025).
Проте, на думку суду, не всі дії керівника ОСОБА_4 , починаючи з його призначення у 2018 на посаду керівника боржника ТОВ "Діадема Батерфляй", були добросовісними та вчинені на захист інтересів кредиторів. З цього приводу суд зазначає, що Верховний Суд зокрема, у постанові від 12.11.2020 у справі №916/1105/16), звернув увагу, що при вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності на суб`єкта, мають прийматися до уваги такі недобросовісні дії зокрема: 1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; 2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення про виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях; 3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо. 
Наведений перелік обставин, які мають братися до уваги під час розгляду питання застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, не є вичерпним, проте головний чинником повинно виступати добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) учасників цивільних правовідносин, тобто їх дії повинні відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Крім того, будь-яка господарська операція суб`єкта господарювання на чолі з його керівником повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи.
Натомість, інші дії керівника боржника ОСОБА_4 на посаді ТОВ "Діадема Батерфляй" свідчать про його недобросовісність, що завдало шкоду кредиторам боржника.
Так, як було встановлено судом, відповідачем-4 в процесі реалізації своїх повноважень здійснено безоплатне відчуження на користь ТОВ "Есве Девелопмент" (заінтересованої стосовно боржника особи) павільйонів та іншого майна боржника шляхом укладення договору купівлі-продажу павільйонів від 20.10.2022 за № 20/10-2022М, які раніше використовувалися боржником для здійснення своєї статутної діяльності. ОСОБА_4 підписав вищевказаний договір одночасно як керівник ТОВ "Діадема Батерфляй" та як представник ТОВ "Есве Девелопмент". Вказаний договір був визнаний недійсним судом відповідно до рішення господарського суду від 23.09.2024 у справі №922/683/23(922/4145/23), що набрало законної сили. Тобто, вказані недобросовісні дії керівника боржника були нічим іншим, як створення умов для унеможливлення задоволення вимог кредиторів ТОВ "Діадема Батерфляй" за рахунок майна (грошових коштів) ТОВ "Діадема Батерфляй".
Крім того, керівник боржника ОСОБА_4 без жодної правової підстави було перераховано грошові кошти у загальній сумі 677 704,81 грн (ст.1212-1213 ЦК України) на користь юридичної особи ТОВ "Есве Девелопмент". Зазначене свідчить про вчинення ОСОБА_4 від імені ТОВ "Діадема Батерфляй" нераціональних фінансових операцій, що мали наслідком виведення грошових коштів боржника в інтересах заінтересованої особи (ТОВ "Есве Девелопмент") на шкоду кредиторам банкрута, що було встановлено рішенням ГСХО від 04.03.2025 року у справі № 922/683/23 (922/4017/24), відповідно до якого вказані грошові кошти було стягнуто позивачем з ТОВ "Есве Девелопмент" на загальну суму 1 092 797,57 грн.
Також, керівником боржника (відповідачем-4) не було виконано вимоги ч. 2 ст. 59 Кодексу з процедур банкрутства, а також приписів постанови господарського суду від 23.07.2024 року у справі № 922/683/23 щодо передачі бухгалтерської та іншої документації банкрута, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банкрута ліквідатору (позивачу). 
Згідно ч.2 ст.59 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть зобов`язання щодо відшкодування збитків, завданих таким ухиленням. Очевидно, що ненадання ліквідатору керівником банкрута ОСОБА_4 первинних фінансових документів боржника суттєво перешкоджала ліквідатору у здійсненні ним своїх повноважень, у тому числі, здійснення (проведення) аналізу фінансового становища боржника, у тому числі у виявленні ознак з доведення до банкрутства чи приховування банкрутства ТОВ "Діадема Батерфляй", перешкодило виконанню ліквідатором зобов`язань у здійсненні останнім всіх належних та достатніх заходів з метою повного або часткового задоволення визнаних судом кредиторських вимог, що є в своєї підставі бездіяльністю керівника боржника, яка не відповідає інтересам товариства, що вчинена на шкоду кредиторам банкрута. Крім того, як засвідчують матеріали позову, 18.07.2025 за повідомленням позивача було почате досудове розслідування по кримінальному провадженню № 1202522624000053 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 Кримінального кодексу України (диспозиція статті: викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах), відносно колишнього керівника ОСОБА_4 .
Також за висновками, що були викладені в постанові Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 902/1023/19, було визначено, що за змістом положень частин першої, другої, третьої статті 4 КУзПБ, статей 92, 97, частини другої статті 98, частин першої, другої, третьої статті 99 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 29, 30, 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальність" на виконавчі органи (керівника) боржника покладений обов`язок повідомляти засновникам (учасникам, акціонерам), власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) про наявність ознак банкрутства боржника. При цьому цими нормами визначені суб`єкт, компетенція та регламентовано процедуру ініціювання питання та прийняття рішення щодо припинення (ліквідації) товариства, а відповідно і щодо відкриття провадження у справі про банкрутство товариства. 
Натомість керівником боржника ОСОБА_4 не було виконано вищевказані вимоги законодавства та вимоги п.п. 13.1.-13.3 Статуту ТОВ "Діадема Батерфляй" не повідомлялось засновникам (учасникам) про наявність ознак банкрутства боржника, не ініціювалось питання та прийняття рішення щодо припинення (ліквідації) товариства або щодо ініціювання питання щодо відкриття провадження у справі про банкрутство товариства у порядку ч.6 ст.34 Кодексу України з процедур банкрутства (загроза неплатоспроможності або за наявністю, якщо розмір грошових зобов`язань боржника, строк виконання яких настав, перевищує вартість активів боржника), що засвідчує пряме ігнорування керівником боржника цього обов`язку, і є проявом недобросовісності або необережності відповідача-4. 
Абз.2 частини 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства визначає, що якщо органи управління боржника допустили порушення цих вимог, вони несуть солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення органами управління боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначених осіб.
Зазначене вище кореспондується з частиною першою статті 1190 ЦК України, яка визначає, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Разом з тим, суд зазначає, що особи вважаються такими, що спільно завдали шкоди, якщо вони завдали неподільну шкоду взаємопов`язаним сукупними діями або діями з єдністю наміру. Солідарний характер відповідальності осіб, що спільно завдали шкоди, пояснюється неподільністю результату їх шкідливих діянь та необхідністю створення умов для відновлення порушених прав потерпілого.
Тому, якщо ліквідатор із посиланням на ті чи інші докази належно обґрунтував наявність підстав для притягнення особи до субсидіарної відповідальності та неможливість погашення вимог кредиторів внаслідок дій (бездіяльності) його керівника, доведена недостатність майна/активів у складі ліквідаційної маси для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів ТОВ "Діадема Батерфляй", ці дії позивача відповідають засадам належності, допустимості, достовірності та вірогідності, передбаченим статтями 76-79 Господарського процесуального кодексу України.
Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20(906/1113/21) наголосив, що однією з обов`язкових передумов субсидіарної відповідальності є її розмір, що визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. Саме наявність цієї негативної різниці (перевищення суми кредиторських вимог над вартістю ліквідаційної маси) і обумовлює підстави для покладення субсидіарної відповідальності.
Враховуючи вищенаведене, на думку суду, на відповідача-4 (як колишнього директора ТОВ "Діадема Батерфляй") може бути покладена субсидіарна відповідальність за зобов`язаннями боржника перед його кредиторами у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства, діями з безпідставним безоплатним відчуженням на користь заінтересованої стосовно боржника особи павільйонів та іншого майна боржника, безпідставним перерахуванням грошових коштів у загальній сумі 677 704,81 грн, не переданням керівником бухгалтерської та іншої документації банкрута, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банкрута.
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ТОВ "Діадема Батерфляй" в особі ліквідатора Савченко Б.Г. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" у зв`язку з доведенням до банкрутства на його засновників та керівників шляхом покладення субсидіарної відповідальності у розмірі 42 527 769,83 грн на ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) та стягнення з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" (код ЄДРПОУ 40058810, 61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 244) грошових коштів у сумі 42 527 769,83 грн. В решті позовних вимог суд відмовляє. 
З`ясування відповідних обставин здійснюється із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити її, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 757/28231/13-ц, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа “Проніна проти України”, рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)” (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України, та покладає судові витрати зі сплати судового збору на відповідача ОСОБА_4 .
За таких обставин та керуючись ст. 2, 7, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 73, 74, 86, 129, 232-233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд  

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ТОВ "Діадема Батерфляй" в особі ліквідатора Савченко Б.Г. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" у зв`язку з доведенням до банкрутства на його засновників та керівників задовольнити частково шляхом покладення субсидіарної відповідальності у розмірі 42 527 769,83 грн на ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ).
2. Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 , ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" (код ЄДРПОУ 40058810, 61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 244) грошові кошти у сумі 42 527 769,83 грн (сорок два мільйони п`ятсот двадцять сім тисяч сімсот шістдесят дев`ять гривень 83 копійки).
3. Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" (код за ЄДРПОУ 40058810, 61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 244) 6056,00 грн витрат зі сплати судового збору.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
4. В решті позовних вимог стосовно покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ), Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСВЕ Девелопмент" (код за ЄДРПОУ 41832410, 69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 47) - відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу. 
Повне рішення складено "01" червня 2026 р. 

Суддя		С.В. Міньковський