Справа № 736/551/26
Номер провадження 1-кп/736/131/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року	м. Корюківка	

Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді – ОСОБА_1 ,
за участі секретаря – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025270290000184 від 19.08.2025, по обвинуваченню 
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженець с. Іванівка, Богуславського району Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України 
за участі сторін кримінального провадження: 
прокурора – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2025 № 313 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_3 , призначеного наказом військової частини НОМЕР_2 від 23.10.2025 № 1452-РС (по особовому складу) на посаду водія-електрика відділення управління 3 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення і вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Постановою Миронівського районного суду Київської області від
яка набрала законної сили 02.01.2026, у справі № 731/1131/25 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він
о 20 год. 20 хв., керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_3 , вулицею Набережною села Владиславка Обухівського району Київської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 А Правил дорожнього руху, за що застосовано адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно квитанції платіжної квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № 2.485913747.1 від 12.01.2026 ОСОБА_3 було сплачено штраф в розмірі 17000 гривень, визначений постановою Миронівського районного суду Київської області від 22.12.2025, що підтверджує ознайомлення ОСОБА_3 зі змістом зазначеної постанови.
Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.
Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» заборонено керування транспортними засобами особам, до яких застосовано, зокрема, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку такого позбавлення.
Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність постанови Миронівського районного суду Київської області від 22.12.2025, яка набрала законної сили, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч зазначеної постанови суду, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керував транспортним засобом.
Так, ОСОБА_3 , 25.02.2026 близько 09 год. 20 хв., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по вул. Шевченка в м. Корюківка Чернігівської області та був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, поблизу будинку, що розташований за адресою: м. Корюківка Чернігівської області, вул. Шевченка, буд. 151, на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Вказане діяння ОСОБА_3 свідчить про його ухилення від виконання судових рішень, що є однією з форм невиконання судових рішень.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав, підтвердив, що він вчинив вищезазначене кримінальне правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Обвинувачений щиро каявся, просив суворо його не карати. 
З врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Судом з`ясовано, що зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.
З наданих у судовому засіданні прокурором та досліджених судом матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується позитивно, з його слів одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за медичною допомогою в диспансерні психіатричне та наркологічне відділення не звертався,
Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Із врахуванням усіх обставин кримінального провадження та зважаючи на відомості про особу обвинуваченого, щире каяття, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 382 КК України покарання у виді штрафу.
Дане покарання, на думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися. Підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 відсутні.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази у вказаному кримінальному провадженні: диск DVD – R серійний номер MFP690EC24063054, на якому знаходяться відео файли «20260225093210_000003», «20260225094210_000004», «20260225095210_000005», «20260225100210_000006», «20260225101210_000007», «202602255102210_000008», «20260225103210_000009», «0000000_00000020260225093407_0003В», «0000000_00000020260225100408_0004В» «PJHT6116», «QYXV4414», «UWOM5243», після набрання вироком чинності – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Корюківський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя 	ОСОБА_1