Справа №583/1619/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Семенова О. С.	
Номер провадження 33/816/1287/26 	Суддя-доповідач Терещенко О. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Терещенко О.І., розглянув з участю секретаря судового засідання Опанасенко Т.В., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Кудіна О.М. у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кудіна О.М. на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
УСТАНОВИЛА:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 травня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Судом установлено, що 23 березня 2026 року о 15:28 год ОСОБА_1 у с. Іванівка Охтирського району Сумської області по вул. Іванівській, 12 керував транспортним засобом -автомобілем ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, так і в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.
Не погодившись з указаним судовим рішенням, захисник Кудін О.М. подав апеляційну скаргу на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 травня 2026 року, в якій просив повторно дослідити докази у справі, надавши їм оцінку після пояснень сторони захисту, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною та винесеною без врахування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Фактично ОСОБА_1 пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом. Працівниками поліції було встановлено, що останній є військовослужбовцем ЗСУ, керує військовим транспортним засобом, перебуває при виконанні службових обов`язків та завдання командира по перевезенню військового вантажу в прикордонній зоні, де висока активність FPV- дронів. При спілкуванні з працівниками поліції військовослужбовець відразу повідомив про те, що він не згоден продувати драгер і повинен всі дії узгоджувати з безпосереднім командиром, який повинен дати дозвіл на відхилення від переміщення по маршруту. За вказаних обставин поліцейські не мали права проводити освідування, а повинні були викликати представників ВСП чи командування, оскільки відповідно до ст. 266-1 КУпАП працівники поліції не мають право проводи огляд на стан сп`яніння та складати відповідні адміністративні протоколи стосовно військовослужбовців ЗСУ, такі дій можуть проводити виключно уповноважені особи ВСП. 
Отже, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного чи іншого сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, а тому вважається недійсним. Суд першої інстанції формально розглянув справу і передчасно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке він не вчиняв. Копія протоколу про притягнення за ст. 130 КУпАП підзахисному поліцейським в порушення прямих вимог закону не вручена, тобто особі адміністративне звинувачення не пред`явлено. Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази провини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Суд першої інстанції не надав належної оцінки його доводам, заявленим в ході судового розгляду справи, які є беззаперечною підставою для закриття провадження по справі.
Позиція учасників апеляційного розгляду.
У судове засіданні ОСОБА_1 не прибув, причин неприбуття не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кудін О.М. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши захисника Кудіна О.М., дослідивши матеріали справи, суддя апеляційного суду дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з частиною 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Частиною 2 статті 251 передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримала у повному обсязі та дійшла правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з урахуванням:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 622270 від 23 березня 2026 року, який складено в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, VІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, від підпису та отримання його копії ОСОБА_1 відмовився, про що зроблені відповідні відмітки;
- електронного рапорту грпп поліцейського Лобанова І.С. Охтирського РВП ГУНП в Сумській області від 23 березня 2026 року, з якого слідує, що під час патрулювання було виявлено автомобіль ВАЗ ДНЗ НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , в якого під час перевірки документів виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився;
- направлення водія транспортного засобу ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, до Охтирської ЦРЛ від 23 березня 2026 року о 15:35 год у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від якого ОСОБА_1 відмовився;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 23 березня 2026 року в зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від якого ОСОБА_1 відмовився;
- відеозапису із нагрудної камери, на якому зафіксовані обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
Апеляційний суд зазначає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є встановлений факт наявності у особи алкогольного сп`яніння, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на місці скоєння правопорушення або в умовах лікувального закладу, щодо вживання алкогольних напоїв та лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Переглядом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських установлено, що під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 поліцейські повідомили йому про причини зупинки - це розмова по мобільному телефону під час руху керування автомобілем. ОСОБА_1 керував автомобілем з цивільними номерами та у цей час був одягнутий у цивільний одяг. На вимогу поліцейських надати посвідчення водія ОСОБА_1 надав посвідчення водія та пояснив, що він військовий, їде за наказом командира та щось везе хлопцям на позицію. Поводив він себе з поліцейськими спокійно. На запитання останніх, чи вживав алкогольні напої, повідомив, що ні, оскільки їздить на позиції. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі спочатку повідомив, що повинен повідомити про це свого командира, бо він діє згідно його наказів, а потім - відмовився, бо повинен їхати на позицію до хлопців. Після цього поліцейські роз`яснили йому зміст п. 2.5 ПДР України та повідомили, що його дії підпадають під ознаки ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснили зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що під час керування автомобілем він розмовляв по мобільному телефону, на що він не заперечував.
Після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейські ознайомили ОСОБА_1 з його змістом та запропонували його підписати, від чого він відмовився. Поліцейський повідомив йому, що копія протоколу буде надіслана на поштову адресу. Будь-яких заперечень з боку ОСОБА_1 з цього приводу не було.
Крім того, у матеріалах справи міститься копія листа заступника начальника Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Тищенка О., адресованого ОСОБА_1 , про надіслання йому копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №622270 від 23 березня 2026 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від отримання його копії.
Зазначені вище обставини в повному обсязі спростовують доводи захисника про те, що копія протоколу про притягнення останнього до відповідальності за ст. 130 КУпАП поліцейським йому не вручена.
Враховуючи викладене, працівниками поліції правильно була розцінена поведінка ОСОБА_1 як не бажання проходити відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння та встановлено, що є підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Судом першої інстанції у повному обсязі досліджено докази, долучені до матеріалів справи, та надано їм відповідну правову оцінку, що підтверджується змістом оскаржуваної постанови суду. Доказів протилежного апелянтом не надано.
З огляду на викладене апеляційний суд не приймає доводи захисника про те, що оскаржувана постанова є незаконною та винесеною без врахування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на безпідставність та розцінює їх як спосіб захисту ОСОБА_1 з метою уникнення відповідальності за вчинене.
Не приймає апеляційний суд доводи захисника щодо порушення поліцейськими вимог ст. 266-1 КУпАП з огляду на таке.
Статтею 15 КУпАП передбачені особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Положеннями статті 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.
При цьому суд зазначає, що в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.
Отже, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, здійснюється в загальному порядку, встановленому статтею 266 КУпАП.
Як було встановлено з відеозаписів нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 був зупинений поза межами території будь-якої військової частини. Під час спілкування з інспекторами поліції він повідомив, що він є військовослужбовцем та їде на позиції до хлопців. Однак, викликати ВСП на місце події останній не просив, проти складання відносно нього протоколу не заперечував, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. 
Наявність у особи посвідчення військовослужбовця підтверджує лише його статус, однак не підтверджує факту його перебування при виконанні особливих завдань в момент зупинення транспортного засобу під його керуванням поліцейськими.
Захисник надав суду першої інстанції відповідь командира 3 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони в/ч НОМЕР_3 на його адвокатський запит, згідно з якою військовослужбовець ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_1 станом на 23 березня 2026 року після 15 години виконував завдання командира по перевезенню військових засобів на прикордонній території, в тому числі смт Кириківка, та з метою маскування від розвіддронів був задіяний цивільний автомобіль та цивільний одяг. Останній є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_3 з 24 грудня 2022 року і по даний час.
Однак, указана відповідь не підтверджує беззаперечного факту виконання ОСОБА_1 бойового завдання командира, оскільки бойове розпорядження командира ВЧ № НОМЕР_4 на виконання ОСОБА_1 завдання по перевезенню 23 березня 2026 року після 15 години військових засобів на прикордонній території, в тому числі смт Кириківка, у матеріалах справи відсутнє.
Також апеляційний суд критично відноситься до доводів захисника, що суд першої інстанції формально розглянув справу і передчасно визнав особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення, яке він не вчиняв, оскільки питання відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є лише суб`єктивною думкою самого апелянта та повністю спростовується матеріалами справи, дослідженими у суді першої та апеляційної інстанції.
Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом апеляційний суд зазначає таке.
З аналізу частини 1 статті 130 КУпАП випливає, що санкція цієї статті не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу, поєднаного із позбавленням права керування транспортними засобами.
При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст. 33 КУпАП не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно з підпунктом а та b пункту 3 статті 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
У своїй апеляційній скарзі адвокат Кудін О.М. зазначає, що поліцейським при складенні протоколу істотно порушені підпункти а та b пункту 3 статті 6 Конвенції, суд не повинен приймати до уваги такий документ як доказ та не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Однак вказані доводи апелянта є узагальненими та не дають підстав встановити у чому саме полягає порушення підпунктів а та b пункту 3 статті 6 Конвенції в частині забезпечення прав ОСОБА_1 , оскільки його захист у судах першої та апеляційної інстанції здійснює професійний адвокат, який і звернувся до суду з апеляційною скаргою на оскаржувану постанову.
Отже, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, що направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Висновки суду.
З урахуванням установлених судом обставин апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскарженої постанови, під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції не допущено.
Враховуючи зазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржену постанову судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Кудіна О.М. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  О.  І.  Терещенко