Справа № 476/619/25
Провадження № 2/476/38/2026

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2026 року         с-ще Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого-судді    Чернякової Н.В.
за участю секретаря      Слободніченко В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 

В С Т А Н О В И В :

29.08.2025 року ТОВ "ФК "ЕЙС" звернулося в суд з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 07.02.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем укладено кредитний договір №765617430 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 15000,00 грн. на умовах, передбачених договором, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно умов договору відповідачу були перераховані кредитні кошти на його банківську карту в сумі 15000,00 грн.
Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 63345 грн., яка складається з наступного: 15000,00 грн. - заборгованість за тілу кредиту, 48345 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, який неодноразово продовжено додатковими угодами № 19 від 28.11.2019 року, № 26 від 31.12.2020 року, № 27 від 31.12.2021 року, № 31 від 31.12.2022 року, № 32 від 31.12.2023 року. Відповідно до реєстру прав вимоги № 142 від 13.07.2021 року до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №765617430. 
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та № 3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до вищевказаного договору факторингу від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №765617430.
В подальшому, 08.07.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "ЕЙС" уклали договір факторингу №08/07/25-Е, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором №765617430 від 07.02.2021 року перейшло до ТОВ "ЕЙС". Відповідно до реєстру прав вимоги № б/н від 08.07.2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 63345,00 грн.
Відповідач не виконував своїх зобов`язань жодному з кредиторів, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 63345,00 грн., яка складається з наступного: 15000,00 грн. - заборгованість за тілу кредиту, 48345 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Посилаючись викладене, ТОВ «Фінансова компанія "ЕЙС" просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №765617430 від 07.02.2021 року у розмірі 63345,00 грн., судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та в додаткових поясненнях у справі. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про слухання справи в її та відповідача відсутність, у поясненнях на позовну заяву вказала, що позов є необґрунтований та не підлягає задоволенню. Зазначила, що договір №765617430 укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем 07.02.2021 року, а договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога" відступило право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» був укладений 28.11.2018 року, тобто на момент укладення вказаного договору факторингу ще не виникало зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу від 28.11.2018 року. При цьому, посилання позивача на продовження строку дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року додатковими угодами не спростовує необхідності чіткого визначення предмета договору на момент його укладення, адже правочин укладений лише за умови досягнення згоди щодо усіх істотних умов, однією з яких є предмет договору. Тому, ТОВ «Фінансова компанія "ЕЙС" не є належним позивачем у спірних правовідносинах. Також зазначила, що ТОВ «Фінансова компанія "ЕЙС" надало розрахунок заборгованості яким здійснило нарахування за кредитним договором, на що взагалі не мало права, а тому в даних правовідносинах підлягає стягненню заборгованість нарахована первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога". Таким чином, позов ТОВ «Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. Керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права, враховуючи складність справи, просила зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 3000 грн.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи учасників справи. 
Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2021 року, після оформлення заявки на отримання грошових коштів та ознайомлення з умовами надання споживчого продукту «СМАРТ» між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" укладено договір кредитної лінії №765617430 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 15000,00 грн. строком на 30 днів із нарахуванням у цей період процентної ставки за користування кредитом на умовах дисконтного та пільгового періодів у розмірі 1,70 % на день (620,50% річних), які застосовуються за умови оплати всіх фактично нарахованих процентів, у випадку своєчасного виконання зобов`язань.
Згідно положень пункту 1.7.2 вищевказаного Договору з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним. 
Строк дії договору визначено сторонами у пункті 4.2, який визначається в залежності від дій позичальника строком у 30 днів при повному поверненні кредиту та сплаті процентів або не більше 30 днів дисконтного періоду.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №765617430 від 07.02.2021року, який складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога" заборгованість відповідача становить 58020,00 грн., яка складається з наступного: 15000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 43020,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, який неодноразово продовжено додатковими угодами № 19 від 28.11.2019 року, № 26 від 31.12.2020 року, № 27 від 31.12.2021 року, № 31 від 31.12.2022 року, № 32 від 31.12.2023 року. Відповідно до реєстру прав вимоги № 142 від 13.07.2021 року до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №765617430. 
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та № 3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до вищевказаного договору факторингу від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №765617430 на загальну суму 63345,00 грн.
В подальшому, 08.07.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "ЕЙС" уклали договір факторингу №08/07/25-Е, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором №765617430 від 07.02.2021 року перейшло до ТОВ "ЕЙС". Відповідно до реєстру прав вимоги № б/н від 08.07.2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 63345,00 грн.
Із матеріалів справи слідує, що відповідач не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором №765617430 від 07.02.2021року, в зв`язку з чим позивачем нараховано йому заборгованість у розмірі 63345,00 грн., яка складається з наступного: 15000,00 грн. - заборгованість за тілу кредиту, 48345 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України).
Як вбачається з розрахунку первісного кредитора заборгованість відповідача становить 45060,00 грн., яка складається з наступного: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 30060,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Із матеріалів справи слідує, що відповідачем належним чином умови договору не виконані та отримані кредитні кошти не повернуті.
Враховуючи наведені обставини та вимоги статті 526 ЦК України наявні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача суми заборгованості за тілом кредитом у розмірі 15000 грн., яка виникла на підставі укладеного 07.02.2021 року кредитного договору між позичальником та первісним кредитором, а також стягнення передбачених договором процентів.
Із наданого розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором і, який передано за правом вимоги іншому кредитору, слідує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховано ОСОБА_1 заборгованість за умовами електронного кредитного договору, а саме: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15000 грн., заборгованість зі сплати процентів, виходячи з розрахунку 1,70% в день, в розмірі 30060,00 грн., а всього на суму 45060,00 грн. Вказана сума зазначена у розрахунку заборгованості та витягу з реєстру прав вимоги № 142 від 13.07.2021 року.
Разом з тим, правонаступником первісного кредитору, яким за додатковою угодою до договору факторингу стало ТОВ «Таліон Плюс», ОСОБА_1 додатково нараховано проценти за користування кредитом, починаючи з 14.07.2021 року по 30.05.2023 року, які разом з сумою процентів, що передано за правом вимоги, склали загальну суму 63345,00 грн. Вказану суму ТОВ «Таліон Плюс» передав на підставі іншого договору факторингу, укладеного ним з ТОВ ФК «Онлайн Фінанс», а останні, в свою чергу, позивачу ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», які заявили про їх стягнення у поданому до суду позові.
Проте, додатково нараховані проценти, хоча і нараховані відповідно до умов договору, але виконані особою, яка отримала лише право вимоги за договором факторингу на підставі реєстру боржників з визначенням суми боргу первісним кредитором, а отже до неї не перейшло право здійснення додаткових нарахувань за договором, як то процентів, комісії тощо.
На підставі викладеного, у позивача, як правонаступника попередніх кредиторів виникло право вимоги до боржника, яке визначено виключно первісним кредитором у виді боргу, розрахованого на момент його передачі своєму правонаступнику.
Таким чином, суд вважає наявними підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором, що визначено первісним кредитором, на загальну суму 45060,00 грн., який перейшов на підставі права вимоги до позивача, а тому підлягає стягненню на його користь з відповідача ОСОБА_1 .
Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на те, що на момент вчинення договору між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 не виникло зобов`язання за кредитним договором між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 від 07.02.2021 року №765617430, яке могло бути передано.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На підставі частини 1, 2 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Отже, виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.
Наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога).
Майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з`явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» вчинено договір факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, за яким право вимоги за кредитним договором між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 від 07.02.2021 року №765617430 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 13.07.2021 №142.
Після чого ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія "Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу від 05 серпня 2020 року №05/0820-01, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №765617430 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 від 07.02.2021 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія "Онлайн Фінанс» відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 30 травня 2023 року №9.
08.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія "Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія "ЕЙС" укладено договір факторингу №08/07/25-Е.
Отже, внаслідок послідовного укладення договорів факторингу право вимоги за кредитним договором №765617430 від 07.02.2021 року укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Фінансова компанія "ЕЙС".
Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.
Так, відповідно до ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, по в`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи(частина 4 статті 137 ЦПК України). 
У разі часткового задоволення позову судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини 2 статті 141 ЦПК України).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (частина 3 статті 141 ЦПК України).
Визначаючи суми відшкодування судових витрат на користь позивача, заперечення представника відповідача, суд приходить до переконання, що у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1723,16 грн. у рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 4979,10 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог. 
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (код ЄДРПОУ: 42986956, місцезнаходження: Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, м.Київ, 02090) заборгованість за кредитним договором №765617430 від 07.02.2021 року у розмірі 45060 (сорок п`ять тисяч шістдесят) грн. 00 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн., заборгованості за відсотками – 30060 (тридцять тисяч шістдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (код ЄДРПОУ: 42986956, місцезнаходження: Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, м.Київ, 02090) 1723 (одна тисяча сімсот двадцять три) грн. 16 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 4979 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 10 коп. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 01.05.2026 року.

Суддя           Н.В.Чернякова