ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/406/26 

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В., перевіривши матеріали позовної заяви у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСМОБАЙЛ" 
до відповідача Приватного підприємства "ЙОККО УКРАЇНА" 
про стягнення 629 286,06 грн 

Секретар судового засідання Хролець І.С. 
Представники присутні у судовому засіданні:
від позивача Андрюшин О.С. 
від відповідача Самолюк В.В. 

Суть спору:
На розгляді Господарського суду Рівненської області перебуває позов ТОВ "Трансмобайл" до ТОВ "ЙОККО УКРАЇНА" про стягнення 629 286,06 грн - попередньої оплати по Договорам поставки:
- №24-09/25 від 24.09.2025 на 482 089,38 грн, у т.ч. ПДВ;
- №25-09/25 від 25.09.2025 на суму 705 590,46 грн, у т.ч. ПДВ.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Обгрунтовуючи позовну заяву, ТОВ "Трансмобайл" посилається на те, що в межах зазначених правочинів позивач здійснив передоплату 80% вартості передбаченого товару.
Як зазначає позивач, незважаючи на отримання попередньої оплати, ПП "ЙОККО УКРАЇНА" своїх зобов`язань з поставки товару не виконало: товар за жодним із Договорів не поставлено у встановлений строк і станом на дату подання позову. Строк поставки (14 робочих днів з дати оплати рахунку) сплив.
Також, відповідачем не складено та не зареєстровано податкові накладні в ЄРПН за фактом отримання попередньої оплати, чим порушено вимоги ст. 187 та 201 Податкового кодексу України. Своїми діями Відповідач позбавив Позивача права сформувати податковий кредит з ПДВ за відповідними операціями.
Предметом позову у даній справі вважає стягнення попередньої оплати на підставі ч.2 ст. 693 ЦК України, оскільки, позивачем здійснено попередню оплату, а відповідачем не було поставлено оплачений товар. 
У відзиві на позовну заяву ТОВ "ЙОККО УКРАЇНА" підтверджує укладення спірних угод, не заперечуючи отримання від ТОВ "Трансмобайл" 629 286,06 грн — 80% попередньої оплати. В той же час, долучає видаткові накладні №9 та №12 від 06.11.2025, товарно-транспортну накладну на перевезення товару до м. Одеса. Пояснює, що товар було поставлено позивачу, проте представник останнього вищезазначені документи не підписав, посилаючись на необхідність здійснення додаткових робіт, які спірними правочинами передбачені не були.
Отож, на переконання ТОВ "ЙОККО УКРАЇНА", на разі у позивача існує обовязок щодо належного оформлення приймання товару шляхом підписання видаткових накладних та оплати 20% його вартості, які лишились неоплаченими.
Крім того, згідно позиції відповідача, відмова позивача прийняти товар є порушенням саме з його боку (ст. 526, 612, 615 ЦК України, ст. 193 ГК України). Одностороння відмова від договору можлива лише за істотного порушення зобов`язань іншою стороною (ст. 615 ЦК України). Істотного порушення з боку відповідача немає – договір виконано, товар поставлено 06.11.2025, отже підстави для застосування ст. 693 ЦК України - відсутні. 
Відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН пов`язує виключно з бездіяльністю позивача. Так, згідно з п. 187.1 ст. 187, п. 201.1 та п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на дату виникнення податкових зобов`язань (відвантаження товару або отримання авансу – залежно від того, що сталося раніше), а її реєстрація вимагає наявності первинних документів, що підтверджують операцію (зокрема, підписаних видаткових накладних). Оскільки позивач відмовляється підписати видаткові накладні, відповідач об`єктивно не міг скласти та зареєструвати податкові накладні. Втрата права на податковий кредит (якщо така мала місце) є наслідком дій (бездіяльності) самого позивача, а не порушенням з боку відповідача (п. 198.2 ст. 198 ПКУ). Позов не визнає, просить суд у його задоволенні — відмовити.

Процесуальні дії у справі.
02.04.2026 позов ТОВ "Трансмобайл" надійшов до Господарського суду Рівненської області.
Ухвалою від 03.04.2026 відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 28.04.2026.
27.04.2026 від ТОВ "ЙОККО УКРАЇНА" надійшов відзив на позов. 
Ухвалою від 28.04.2026 підготовче засідання відкладено на 19.05.2026.
У судовому засіданні 19.05.2026 оголошено перерву до 27.05.2026 для надання можливості учасникам справи врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди.
27.05.2026 від представник відповідача надійшло клопотання про проведення засідання без його участі.
Ухвалою від 27.05.2026 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 17.06.2026.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
24 та 25 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСМОБАЙЛ" (Покупець) та Приватним підприємством "ЙОККО УКРАЇНА" (Постачальник) були укладені договори поставки з додатками (Специфікації до договорів): 
- Договір поставки №24-09/25 від 24.09.2025 на суму 482 089,38 грн, у т.ч. ПДВ;
- Договір поставки №25-09/25 від 25.09.2025 на суму 705 590,46 грн, у т.ч. ПДВ (арк.с. 9-12).
Відповідно до п.2.5 Договорів строк поставки товару становить 14 робочих днів із дня оплати рахунку, якщо сторони не домовились про інше. 
Згідно з п.5.1 Договорів оплата здійснюється на умовах 80% передоплати партії товару протягом 3 робочих днів з дати виставлення рахунку. Решта 20% сплачується після реєстрації податкової накладної Постачальником. 
Пунктами 2.2– 2.3 Договорів передбачено, що Постачальник зобов`язаний надати Покупцю належним чином оформлені рахунок-фактуру, Специфікацію та видаткову накладну; кількість та вартість товару в окремій партії визначаються в рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною Договорів. 
Пунктом 6.4 Договорів встановлено, що у разі порушення строку постачання товару понад 5 календарних днів Постачальник на вимогу Покупця зобов`язаний сплатити Покупцю штраф у розмірі 5% від суми договору протягом 5 робочих днів з моменту отримання вимоги. 
03.10.2025 ТОВ "ТРАНСМОБАЙЛ" здійснило оплату за рахунком №5 від 26.09.2025 на суму 393 770,46 грн за Договором поставки №25-09/25, що підтверджується платіжною інструкцією №2891 від 03.10.2025 (арк.с. 13, 15).
15.10.2025 на підставі рахунку №2 від 25.09.2025 за Договором №24-09/25 від 24.09.2025 сплачено ще 235 497,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2931 від 15.10.2025 (арк.с. 14, 16). 
03.12.2025 ТОВ "ТРАНСМОБАЙЛ" звернулось до ПП "ЙОККО УКРАЇНА" з листом №50, в якому відмовилось від зобов`язання щодо виконання умов Договорів з повної оплати за товар, зазначило, що розриває Договори та просило повернути 629 286,06 грн - попередньої оплати на протязі 7 (семи) днів. Такі дії пов`язало з непоставкою товару у визначені Договорами строки (арк.с. 17-18).
14.01.2026 ПП "ЙОККО УКРАЇНА", у відповідь на лист ТОВ "ТРАНСМОБАЙЛ" №50 від 03.12.2025 повідомило, що 06.11.2025 поставило товар за спірними Договорами у м. Одеса, проте представник позивача відмовився підписати супроводжуючі документи (видаткові накладні №9 та №12 від 06.11.2025, товарно-транспортну накладну), обґрунтовуючи свою відмову необхідністю проведення з боку постачальника додаткових робіт (арк.с. 19-20).
Разом з листом, ПП "ЙОККО УКРАЇНА" з проханням підписати та оплатити долучило:
- видаткову накладну №9 від 06.11.2025, підписану постачальником, згідно якої ТОВ "ТРАНСМОБАЙЛ" поставлено товару на 292 757,28 грн;
- видаткову накладну №12 від 06.11.2025, підписану постачальником, згідно якої ТОВ "ТРАНСМОБАЙЛ" поставлено товару на 393 770,46 грн.
22.01.2026 ТОВ "ТРАНСМОБАЙЛ" звернулось до ПП "ЙОККО УКРАЇНА" з листом №5, в якому вимагало повернути 629 286,06 грн - попередньої оплати на протязі 10 (десяти), але не пізніше 30 (тридцяти) днів, оскільки не визнає поставки товару за Договорами, вважає зобов`язання ПП "ЙОККО УКРАЇНА" по поставці - простроченим (арк.с. 21-24). 
Стягнення спірної попередньої оплати стало підставою для звернення до суду.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором поставки.
Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 24-25.09.2025 між ТОВ "ТРАНСМОБАЙЛ" (Покупець) та ПП "ЙОККО УКРАЇНА" (Постачальник) були укладені договори поставки: 
- Договір поставки №24-09/25 від 24.09.2025 на суму 482 089,38 грн, у т.ч. ПДВ;
- Договір поставки №25-09/25 від 25.09.2025 на суму 705 590,46 грн, у т.ч. ПДВ (далі – Договори).
03.10.2025 ТОВ "ТРАНСМОБАЙЛ" здійснило оплату за рахунком №5 від 26.09.2025 на суму 393 770,46 грн за Договором поставки №25-09/25, що підтверджується платіжною інструкцією №2891 від 03.10.2025 (арк.с. 13, 15).
15.10.2025 на підставі рахунку №2 від 25.09.2025 за Договором №24-09/25 від 24.09.2025 сплачено ще 235 497,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2931 від 15.10.2025 (арк.с. 14, 16). 
Тож, позивачем доведений факт попередньої оплати товару.
Позивач наполягає, що відповідач не виконав умови договорів та не поставив товар. 
У свою чергу відповідач пояснює, що товар було поставлено позивачу, проте представник останнього вищезазначені документи не підписав, посилаючись на необхідність здійснення додаткових робіт, які спірними правочинами передбачені не були.
Однак, на підтвердження вказаних обставин надає лише товарно-транспортну накладну №06/11 від 06.11.2025, яка містить підписи та печатки відповідача ПП "ЙОККО УКРАЇНА" та перевізника ФОП Прус А.Б. У графі "Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) зі сторони ТОВ "ТРАНСМОБАЙЛ" відсутні підписи та печатка. Також відсутні докази того, що перевезення вантажу фактично відбулося після оформлення згаданої товарно-транспортної накладної.
Тому суд не може прийняти вказаний документ як доказ, який би засвідчив факт поставки товару для ТОВ "ТРАНСМОБАЙЛ". 
Будь-яких інших доказів для підтвердження поставки товару учасниками справи не надано. 
Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Суд виходить з того, що зі сталих правових позицій щодо визначення характеру спірних правовідносин, які виникли на підставі договору поставки, конструкція вказаної норми права визначає умовами для визнання товару наданим у розпорядження покупця такі як: 1) товар готовий до передання покупцеві у належному місці у строк встановлений договором; 2) покупець поінформований про те, що товар готовий до передання покупцеві у належному місці у строк встановлений договором. Тобто відсутність хоча б однієї із вказаних вимог виключає можливість визнання товару наданим у розпорядження покупця.
Згідно з ч. 1, 2 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Таким чином, відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.
Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.
Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.
Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.
Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 05.06.2018 по справі № 904/8972/17.
Предметом позову у даній справі є саме стягнення попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 ЦК України, оскільки, Позивач було здійснено попередню оплату, а Відповідачем не було поставлено оплачений товар.
За змістом ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 922/1163/18, від 23.12.2020 у справі № 910/2284/20).
У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів. Тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13ц (провадження № 14-400цс19).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. 
Зважаючи на встановлені факти та вимоги зазначених вище правових норм, оцінивши докази у справі в їх сукупності, з огляду на не доведення відповідачем як постачальником відповідних дій щодо поставки товару покупцю та за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів відмови позивача від отримання товару покупцем, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ "ТРАНСМОБАЙЛ" до ПП "ЙОККО УКРАЇНА" про стягнення 629 286,06 грн попередньої оплати нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню. 

Висновки суду.
За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення з ПП "ЙОККО УКРАЇНА" на користь ТОВ "ТРАНСМОБАЙЛ" 629 286,06 грн суми передплати за непоставлений товар.

Розподіл судових витрат.
Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п.3 ч. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
При зверненні з позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9 439,02 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3253 від 20.03.2026. Враховуючи, що звернення до суду відбулось в електронній формі, позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 7551,43 грн (629 286,06 грн Х 1,5% = 9439,29 грн Х коефіцієнт 0,8 = 7551,43 грн). 
Таким чином, позивач надлишково сплатив 1887,59 грн. Тому вправі звернутись до суду з клопотанням про повернення цих коштів з бюджету на підставі п.1 ч.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" (сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом). 
Тож, підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача 7551,43 грн витрат по сплаті судового збору, у звязку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Приватного підприємства "ЙОККО УКРАЇНА" (Рівненська обл., м. Рівне, вул. Володимира Стельмаха, б. 1., 33014, код ЄДРПОУ 35776542) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСМОБАЙЛ" (Одеська обл., місто Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 88/1 офіс 1, 65007, код ЄДРПОУ 41751248) кошти 629 286 (шістсот двадцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн 06 коп. - суми передплати за непоставлений товар та 7 551 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят одну) грн 43 коп. - витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.
Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 17 червня 2026 року. 

Суддя Бережнюк В.В.