ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
і м е н е м У к р а ї н и 

24 червня 2026 року Чернігів Справа № 620/13570/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Непочатих В.О.,
при секретарі Костючок В.В.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ічнянського районного суду Чернігівської області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, , 

В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ічнянського районного суду Чернігівської області, в якому просить: визнати неправомірним та скасувати наказ № 34/2 від 10.11.2025 «Про звільнення ОСОБА_1 »; визнати неправомірним та скасувати наказ № 35/2 від 11.11.2025 «Про внесення змін до наказу № 34/2 від 10.11.2025»; поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря судового засідання Ічнянського районного суду Чернігівської області з 17.11.2025; стягнути на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.06.2026 позов ОСОБА_1 до Ічнянського районного суду Чернігівської області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано накази Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10.11.2025 № 34/2 «Про звільнення ОСОБА_1 » та від 11.11.2025 № 35/2 «Про внесення змін до наказу № 34/2 від 10.11.2025 про звільнення ОСОБА_1 ». 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря судового засідання Ічнянського районного суду Чернігівської області з 18.11.2025. 
Стягнуто з Ічнянського районного суду Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.11.2025 по 18.06.2026 у розмірі 83630,28 грн.
Стягнуто з Ічнянського районного суду Чернігівської області на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 18000,00 грн.
Також, вищевказаним рішенням призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 24.06.2026 та встановлено позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат до 22.06.2026.
22.06.2026 представником позивача було подано суду докази понесених ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 70838,00 грн. 
Від відповідача до суду надійшли письмові заперечення на заявлену суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які мотивовані тим, що розмір витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 63000,00 грн. є безпідставним, суперечить критерію реальності адвокатських витрат. На думку відповідача розмір витрат за надання правничої допомоги необхідно зменшити до 10000,00 грн.
Від позивача та представника позивача до суду надійшли заяви про розгляд заяви про вирішення питання про розподіл судових витрат без їх участі, представники відповідача в судове засідання не з`явилися. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося. 
Згідно із частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про продовження розгляду питання щодо розподілу судових витрат без участі учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
В силу вимог частин першої, третьої-п`ятої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. 
У випадку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Частинами першою та другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Положеннями частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно частин четвертої та п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
У зазначеному рішенні підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 63000,00 грн. позивачем надано до суду: копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 10/25 від 26.02.2025; копію акту № 4 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги № 10/25 від 26.02.2025, копію додатку № 4 до договору про надання правової допомоги 10/25 від 26.02.2025
Дослідивши документи та враховуючи предмет спору, суд дійшов висновку, що вартість послуг правового характеру у розмірі 63000,00 грн., що заявлена до стягнення з відповідача є завищеною, вказані витрати не можна вважати такими, що є «неминучими». 
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вказана сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем в розмірі 63000,00 грн. не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих юридичних послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
З урахуванням співмірності та пропорційності витраченого часу, складністю справи та обсягом наданих юридичних послуг, зважаючи на предмет спору, заявлені позовні вимоги, зміст позовної заяви, значення справи для сторони, суд вважає, що підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 22000,00 грн., що є співмірним зі складністю справи та відповідає принципу справедливості.
Стосовно відшкодування витрат пов`язаних із прибуттям до суду, суд зазначає таке.
Суд наголошує на тому, що в силу вимог частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 135 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.
Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» в Додатку до якої визначено, що компенсація в адміністративних справах витрат пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. 
Згідно пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів», зокрема, установлено, що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті). 
При дослідженні питання щодо відшкодування витрат пов`язаних із прибуттям до суду в судові засідання автомобільним транспортом встановлено, що позивачем на підтвердження понесення вказаних витрат не надано: копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; розрахунку відстані по маршруту м. Ічня - м. Чернігів; розрахунку витрат на переїзд з м. Ічня до м. Чернігів з відображенням норми витрати палива автомобіля на 100 км, договору найму (оренди) транспортного засобу, що виключає можливість встановити дійсність та обґрунтованість заявлених позивачем витрат, що пов`язані із прибуттям до суду.
Суд приймає до уваги копію чеку № 1522029 в якому вказана вартість проїзду від м. Ічня - м. Чернігів в сумі 320,00 грн., оскільки даний квиток на автобус дійсно підтверджують витрати позивача, пов`язані з прибуттям до суду, а тому підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
За приписами частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Позивачем інших доказів пов`язаних з прибуттям до суду не надано, твердження позивача щодо оплати проїзду безпосередньо водію автобусу суд не приймає до уваги. 
З огляду на викладені положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Ічнянського районного суду Чернігівської області на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22000,00 грн. та витрат пов`язаних із прибуттям до суду в розмірі 320,00 грн.
Керуючись статтями 134, 139, 143, 241-243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В: 

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ічнянського районного суду Чернігівської області (вул. Сергія Петраускаса, 4, м. Ічня, Прилуцький район, Чернігівська область, 16700, код ЄДРПОУ 028994295) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22000,00 грн. та витрати пов`язані із прибуттям до суду в розмірі 320,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 24 червня 2026 року.

Суддя Василь НЕПОЧАТИХ