Справа № 138/2564/25
Провадження №:2/138/164/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Ясінського Ю.А.,
за участю секретаря Сілантьєвої Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої заробітної плати, -
ВСТАНОВИВ:
03.09.2025 представник позивача звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої заробітної плати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.12.2021 ОСОБА_1 написав заяву про звільнення з посади спеціаліста відділу земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища та містобудування Яришівської сільської ради за згодою сторін. На підставі заяви відповідача було видано розпорядження №138-ОС від 01.12.2021 про звільнення з займаної посади та наказано провести з ним розрахунок, на виконання якого бухгалтерією Яришівської сільської ради було проведено відповідний розрахунок. Під час проведення службового розслідування було виявлено та зафіксовано розпорядженням №20-ОД від 04.02.2022 «Про проведення службового розслідування» зайво нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.02.2021 по 01.12.2021 в сумі 45 251 грн. 53 коп. 25.02.2022 було складено акт про результати перевірки правильності нарахування заробітної плати працівниками Яришівської сільської ради, проведеної в період з 15.02.2022 по 25.02.2022, за результатами якої встановлено факти виплати заробітної плати у завищених розмірах окремим працівникам, серед яких був і ОСОБА_1 . Таким чином позивачем було здійснено переплату заробітної плати відповідачу. 05.01.2023 відповідачеві було направлено листа №2-20/510 з проханням внести на розрахунковий рахунку Яришівської сільської ради неправомірно нараховану заробітну плату, виявлену при проведенні службового розслідування, проведеного на підставі розпорядження Яришівського сільського голови від 04.02.2022 за №20-ОД. Однак на вказаний лист від 05.10.2023 відповідач не відреагував та грошові кошти в сумі 45 251 грн. 53 коп. на рахунок Яришівської сільської ради не повернув. 29.07.2025 на адресу відповідача повторно було направлено аналогічну вимогу, проте відповідач також на неї не відреагував. Враховуючи викладене, представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача зайво нараховану та виплачену заробітну плату в розмірі 42 251 грн. 53 коп.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025 дана цивільна справа знаходилася на розгляді у судді ОСОБА_2 .
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.09.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У зв`язку із виведенням зі штату судді Цибульського О.Є., згідно з повторним автоматизованим розподілом від 04.03.2026 вказана справа передана судді Ясінському Ю.А. на розгляд.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.03.2026 справу прийнято до свого провадження та ухвалено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Представник позивача подав до суду заяву про проведення судового розгляду за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та про дату, місце та час судового засідання. В судове засідання не з`явився, як і його представник, про причини неявки не повідомили. 22.12.2025 представник відповідача подав до суду відзив, у якому просив відмовити в заявленому до відповідача позові. Відзив мотивовано тим, що позивач не надав доказів, які свідчать про недобросовісність дій відповідача, наявності рахункової (лічильної) помилки при зайвому нарахуванні йому заробітної плати, тому позов є необґрунтованим та безпідставним. 
Представник позивача правом подання відповіді на відзив не скористався.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 01.12.2021 розпорядженням Яришівського сільського голови №138-ОС на підставі заяви ОСОБА_1 від 01.12.2021 останнього згідно п. 1 ст. 36 КЗпП було звільнено із займаної посади спеціаліста відділу земельних відносин охорони навколишнього природного середовища та містобудування Яришівської сільської ради, за згодою сторін, виплачено компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку терміном 21 календарний день за робочий період з 15.03.2021 по 01.12.2021, головному бухгалтеру доручено провести всі необхідні розрахунки 01.12.2021 (а.с. 8-9).
Представником позивача на обгрунтування вимог надано суду ряд документів.
Так, згідно довідки головного бухгалтера Яришівської сільської ради від 06.08.2025 про заробітну плату відповідно до розпорядження Яришівського сільського голови від 04.02.2022 №20-ОД «Про проведення службового розслідування» проведено перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 та виявлено зайво нараховану запобітну плату за період з 01.02.2021 по 01.12.2021 в сумі 45 251 грн. 53 коп.(а.с.10-11).
Відповідно до довідки головного бухгалтера Яришівської сільської ради від 06.08.2025 № 353, станом на 06.08.2025, сума коштів зайво нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 становить 45 251 грн. 53 коп. та підлягає поверненню до місцевого бюджету Яришівської сільської ради.
Згідно акта від 25.02.2022, підписаного головним бухгалтером Яришівської сільської ради Стасінюк О.А., головним спеціалістом фінансового відділу Яришівської сільської ради Гапчук А.В., в.о. головного спеціаліста фінансового відділу Яришівської сільської ради Храпко Н.І., в період з 15.02.2022 по 25.02.2022 було проведено перевірку правильності нарахування заробітної плати працівникам Яришівської сілської ради, в результаті якої виявлено, що заробітну плату виплачено в більшому розмірі ніж передбачено нормативними документами на суму 219 112,66 грн., в тому числі ОСОБА_1 на суму 45 251,53 грн., недонараховано заробітної плати на суму 32 810,11 грн.
Листом від 05.10.2023 № 2-20/510 Яришівський сілський голова звернувся до ОСОБА_1 з проханням добровільно повернути неправомірно нараховану йому заробітну плату за період з 01.01.2021 по 31.01.2022 в сумі 455 251, 53 грн.
Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.
Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Трудові відносини в Україні врегульовані статтею 1 КЗпП України.
Статтею 21 КЗпП України проголошена рівність трудових прав громадян та заборонена будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема обмеження прав працівників залежно від стану їхнього здоров`я.
Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61- 33727сво18).
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максим «ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці». В основі доктрини venirecontrafactumproprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того чи підлягають поверненню безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
Положеннями статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Подібні висновки щодо застосування ст. 1215 ЦК України викладені постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року справа №517/186/17, від 28 березня 2018 року, справа №173/166/17, від 03 травня 2018 року справа №473/2859/17.
Виходячи із системного аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Вказаний правовий висновок зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15.
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Тобто, відсутність розрахункової помилки та добросовісність набувача презюмується, а тягар доказування наявності розрахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника: за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін.
Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно до п.п.14.1.48 ПК України заробітна плата - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.
Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
У п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснюється, що до рахункових помилок відносяться неправильності в розрахунках, нарахування зарплати за той самий період двічі і т. д. Не відносяться до рахункових помилок не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону або інших нормативно-правових актів та ін.
Виходячи із викладених норм, за загальним правилом безпідставно набуте майно підлягає поверненню потерпілому. Законодавець передбачає винятки. Не підлягають поверненню в якості безпідставно набутого майна: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутністю рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Такий виняток із загального правила встановлено для відносин, в зв`язку з якими утворюється джерело постійного існування даної особи. Така заборона діє при умові добросовісності громадянина-набувача. Якщо буде доведено недобросовісність громадянина-набувача або наявність рахункової помилки, вказані грошові суми підлягають поверненню. Обов`язок доведення недобросовісності громадянина-набувача, який отримав вказані суми, або наявність рахункової помилки, покладений на потерпілого, який вимагає повернення сплачених грошових сум.
Оскільки позивачем не доведено наявність рахункової помилки, то в такому випадку працівник має тільки добровільно повернути надмірно виплачені кошти по власній заяві.
Сам факт отримання відповідачем неправомірно нарахованих позивачем сум заробітної плати не може свідчити про недобросовісність дій особи, оскільки є реалізацією нею конституційного права, передбаченого статтею 43 Конституції України, на своєчасне одержання винагороди за працю.
Отже, недобросовісних дій з боку відповідача судом не встановлено.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Виходячи з викладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої заробітної плати слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, ч. 2 ст. 247, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
ВИРІШИВ :
Позов Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої заробітної плати залишити без задоволення.
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Яришівська сільська рада Могилів-Подільського району Вінницької області, місце знаходження: вул. Головна, 19/1, с. Яришів Могилів-Подільського району, 24000 ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03198600.
Представник позивача: адвокат Грабар Сергій Анатолійович, адреса для листування: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Представник відповідача: адвокат Гриньков Євгеній Віталійович, адреса для листування: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Ю.А. Ясінський