ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2315/26

05 червня 2026 року м.Золотоноша 
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12026255320000253 від 26.05.2026 за обвинуваченням 
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привітне, Золотоніського району, Черкаської області, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, не одруженого, має середню освіту, особою з інвалідністю, ліквідатором аварії на ЧАЕС, депутатом будь-якого рівня, учасником АТО (ООС) не являється, не має на утриманні неповнолітніх дітей, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 - 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, –
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 20.05.2026 року близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи біля двору будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , переконавшись, що останній відсутній за місцем проживання , діючи з прямим умислом на порушення недоторканості житла потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, всупереч волі власника, будучи достовірно обізнаним, що не має ні дійсного ні уявного права перебувати на території вказаного двору, відкрив хвіртку та проник на територію домоволодіння, в подальшому шляхом розбиття скла вікна однієї з кімнат, потрапив до житлового будинку потерпілого ОСОБА_4 .
Прокурор скерував до суду обвинувальний акт, в якому клопотав про розляд кримінального провадження в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні відповідно до ч.1 ст.302 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_4 , 28.05.2026 р. подав письмову заяву щодо згоди з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та погодження на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_3 у ході дізнання визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, подав письмову заяву, згідно з якою беззаперечно визнає встановлені під час розслідування фактичні обставини і погодився на розгляд кримінального провадження за його відсутності в спрощеному порядку без проведення судового розгляду, ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження відповідно до ч.2 ст.302 КПК України, а добровільність беззаперечного визнання винуватості та згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за відсутності обвинуваченого ствердив його захисник – адвокат ОСОБА_5 .
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Судом установлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин, будь-які сумніви в добровільності та істинності їх позиції відсутні. При цьому судом ураховано, що учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити обставини, які ніким із них не оспорюються, в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення доведене повністю, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.162 КК України – незаконне проникнення до володіння особи.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального проступку, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального проступку визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому; особу обвинуваченого, який не працюючий, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Враховуючи сукупність вищевказаних обставин, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді штрафу. Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Запобіжний захід не обирався.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази відсутні.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у видгляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 30 днів з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1