Справа № 201/627/26
Провадження № 2/201/2037/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

11 червня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Лучковської Я.Д.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання права власності на спадкове майно та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовної заяви

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Харцизьку Донецької області, про що 30 квітня 2021 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис № 1064, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
Батько мав статус внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (довідка від 23.12.2014 № 2302006248). З 23.12.2014 він перебував на обліку в Шевченківському районному відділенні ПФУ м. Запоріжжя та отримував пенсію за віком. З 01.03.2016 виплату пенсії безпідставно призупинено. Виплату відновлено з 13.12.2017, коли ОСОБА_2 особисто звернувся до Новомосковського об`єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області та став на облік ВПО (довідка від 13.12.2017 № 0000438499). З 01.05.2018 виплату пенсії знову безпідставно призупинено. З 01.08.2018 відновлено за особистим зверненням. Пенсія виплачувалась по день смерті – ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач, будучи єдиним спадкоємцем першої черги (інших спадкоємців немає), в межах встановленого ст. 1279 ЦК України 6-місячного строку з часу відкриття спадщини 12.06.2021 звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на фактично недоотриману батьком пенсію за період з 01.03.2016 по день смерті. 
28.09.2024 державним нотаріусом Праведник Н.О. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, заведена спадкова справа № 902/2021. Згідно зі свідоцтвом, спадщина складається з недоотриманої ОСОБА_2 пенсії станом на 11.06.2021 у розмірі 20 014,12 грн.
04.10.2024 позивач через представника звернувся до сервісного центру № 1 ГУ ПФУ в м. Києві з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого батька як спадщини. Відповідач листом від 09.10.2024 № 0400-010405-8/202381 відмовив у виплаті з посиланням на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через пропуск трирічного строку.
За даними ГУ ПФУ загальна сума недоотриманих пенсійних коштів ОСОБА_2 - за період з березня 2016 року по грудень 2017 року та з травня 2018 року по липень 2018 року становить 154 016,80 грн., про що відповідач надав витяг з ІКІС ПФУ. За розрахунком позивача недоотримана пенсія батька за період з 01.03.2016 по 13.12.2017 та за період з 01.05.2018 по 11.06.2018 складає 150 262 грн. Оскільки відповідач підтвердив загальну суму нарахованої та недоотриманої ОСОБА_2 за життя пенсії в розмірі 154 016,80 грн., позивач збільшив розмір позовних вимог до 154 016,80 грн.

Предмет позову (з урахуванням збільшення позовних вимог від 18.02.2026)

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в порядку спадкування суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у розмірі 20014,12 грн. відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2024 (спадкова справа № 902/2021, реєстр № 9-923).

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму недоотриманої пенсії за період з 01 березня 2016 року по 13 грудня 2017 року та за період з 01 травня 2018 року по 11 червня 2018 року у розмірі 134002,68 грн. та стягнути зазначену суму з відповідача.

Заяви учасників процесу по суті справи.

10.02.2026 представник відповідача – Шульга С.М. наданий відзив на позовну заяву (а.с. 56 – 59), в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач посилається на те, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються не більше ніж за три роки до дня звернення. На момент звернення позивача (04.10.2024) минуло понад три роки від дати смерті спадкодавця ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), тому відповідач вважає право на отримання пенсії за дні життя ОСОБА_2 відсутнім.

Рух справи.

Ухвалою судді від 22.01.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 36).
18.02.2026 позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.
Ухвалою суду від 14.04.2026 витребувано від відповідача документи, які містять відомості стосовно сум пенсій, що підлягали нарахуванню та виплаті за життя ОСОБА_2 з 01 березня 2016 року по день його смерті (а.с. 120).
Підготовче засідання у справі закрите 14.04.2026 та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 119).
Від представника позивача – адвоката Стасенко Я.Є. та від представник відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с. 125, 164). 
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 279, ч. 2 ст. 191 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 (а.с. 12).
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 11).
ОСОБА_2 мав статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 23.12.2014 № 2302006248, та отримував пенсію за віком.
Відповідно до довідки ГУ ПФУ про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.03.2016 по 31.12.2020 (вих. №119/05.16 від 29.04.2026), на виконання ухвали суду від 14.04.2026, загальна сума різниці між нарахованою та фактично виплаченою пенсією становить 154 016,80 грн (а.с. 133, 134). 
Дані зазначеної довідки підтверджуються витягом з ІКІС ПФУ ПВПП, також наданим відповідачем.
Зокрема, з довідки вбачається, що пенсія нараховувалась, але фактично не виплачувалась за такі спірні періоди: з 01.03.2016 по 13.12.2017 (березень 2016 – листопад 2017 включно: сума різниці по кожному місяцю дорівнює 100% нарахованої пенсії; грудень 2017 – часткова виплата 6 582,58 грн. з 10 740,00 грн.); з 01.05.2018 по 31.07.2018 (травень, червень, липень 2018: сума різниці по кожному місяцю дорівнює 100% нарахованої пенсії – 12 008,47 грн.).
28.09.2024 державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 9-923, у межах спадкової справи № 902/2021. 
Згідно зі свідоцтвом, спадщина складається з недоотриманої ОСОБА_2 пенсії станом на 11.06.2021 у розмірі 20 014,12 грн. (а.с. 17).
04.10.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою про виплату недоотриманої пенсії, надавши оригінали свідоцтва про право на спадщину та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78536209 від 28.09.2024. 
Відповідач листом від 09.10.2024 № 0400-010405-8/202381 відмовив у виплаті, посилаючись на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003р. № 1058-IV (а.с. 22).

2. Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003р. (далі – Закон № 1058) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у ч. 1 цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений строк.
Зміст ч. 3 ст. 52 Закону № 1058 узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини. Зміст вказаних норм узгоджується також з ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де зазначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Центральне питання у справі: чи поширюється трирічний строк, передбачений ч. 1 ст. 46 Закону № 1058, на правовідносини спадкування недоотриманої пенсії.
Суд зазначає, що ЦК України не визначає строку, протягом якого спадкоємці мають право на одержання сум пенсії як складової спадщини. Норми ч. 1 ст. 46 Закону № 1058, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 20 лютого 2020 року у справі № 428/5418/18, від 29 березня 2023 року у справі № 263/12032/20, від 18 жовтня 2023 року у справі № 243/12679/21, від 02 жовтня 2024 року у справі № 201/11074/23.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Положення ч.ч. 2, 3 ст. 52 Закону № 1058, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Щодо правомірності призупинення виплати пенсії батькові Позивача. Законом № 1058 (ст. 49) встановлено вичерпний перелік підстав для призупинення виплати пенсії. Ні відсутність реєстрації як ВПО, ні тривала відсутність за місцем проживання за даними системи «Аркан» до таких підстав не відносяться. Відповідач двічі безпідставно призупиняв виплату пенсії ОСОБА_2 , що прямо підтверджується самим Відповідачем – обидва рази виплата відновлювалась ним у позасудовому порядку, тобто Відповідач фактично визнав незаконність своїх дій. Така правова позиція відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц: «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 243/13575/19 (постанова від 14.02.2022) припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на їх отримання. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.02.2020 у справі № 428/5418/18, звернення спадкоємця до органу ПФУ з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам ПФУ права на обмеження цих виплат. Видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, в якому зазначено менший розмір недоотриманої пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення усіх нарахованих сум.
За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Під час розгляду справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу. Так, у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» суд нагадав, що відповідно до його прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. В даному випадку предметом спору є захист права спадкоємця на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання, може отримати від держави.
На підставі вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 мав право на нарахування та виплату пенсії за весь спірний період, проте не отримав її внаслідок незаконного призупинення виплати відповідачем. Недоотримана пенсія за зазначені періоди увійшла до складу спадщини та перейшла до позивача як єдиного спадкоємця. Трирічний строк, передбачений ч. 1 ст. 46 Закону № 1058, не застосовується до правовідносин спадкування недоотриманої пенсії. Відмова Відповідача у виплаті є неправомірною та порушує права Позивача як спадкоємця.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення із відповідача в порядку спадкування за законом суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 13 грудня 2017 року та за період з 01 травня 2018 року по 11 червня 2018 року у розмірі 134 002,68 грн. та суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2024 (у межах спадкової справи № 902/2021, реєстр № 9-923) у розмірі 20014,12 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (РНОК

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальний судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1540,16 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 81, 82, 133, 141, 142, 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263–265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання права власності на спадкове майно та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування – задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01 березня 2016 року по 13 грудня 2017 року та за період з 01 травня 2018 року по 11 червня 2018 року у розмірі 134 002,68 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2024 (у межах спадкової справи № 902/2021, реєстр № 9-923) у розмірі 20014,12 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1540,16 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 11 червня 2026 року.

Суддя О.С. Наумова