Справа № 635/887/24 
Провадження № 2/635/311/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року сел. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Лук`яненко С.А.
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Шапошнікова І.Є.,
секретар судових засідань Пальчук Е.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до голови Височанської селищної ради Мороза Олександра Васильовича про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями посадової особи органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до голови Височанської селищної ради Мороза О.В. про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями посадової особи органу місцевого самоврядування, яким просить стягнути з голови Височанської селищної ради Мороза О.В. на його користь 1000000 гривень моральної шкоди, завданої своєю бездіяльністю, якою були порушені його права, гарантовані ст..40 Конституції України при розгляді його заяви від 24.11.2023 року №941/03-16, надісланої на розгляд депутату Височанської селищної ради Н.Пахніній.
В обґрунтування позову зазначив, що 24.11.2023 року, в порядку реалізації права гарантованого ст. 40 Конституції України на підставі положень ЗУ «Про звернення громадян» та керуючись ч.1, ч.2 ст. ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», він звернувся до депутата Височанської селищної ради Н.В. Пахніної із заявою, яка стосується діяльності Височанської селищної ради із питань землеустрою. Його заява була зареєстрована у Височанській селищній раді 24.11.2023 року за №941/03-1. На свою вказану заяву від 24.11.2023 року будь -якої відповіді від депутата Н.В. Пахніної він не отримав. ЗУ» Про статус депутатів місцевих рад» не визначає персональну відповідальність депутата місцевої ради в плані порядку відшкодування завданої матеріальної і моральної шкоди порушенням депутатом місцевої ради Н.В. Пахніною його прав, що гарантовані ст.40 Конституції України, тому він не може подати позов до депутата місцевої ради про відшкодування завданої моральної шкоди його невиконанням ст. 12 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад». У ст.24 ЗУ «Про звернення громадян» визначено, що посадові особи за порушення законодавства про звернення громадян, винні в порушенні цього закону, несуть відповідальність передбачену законом. Ст. 42 3У «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що селищний голова забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернення громадян. Не наданням йому відповіді депутатом Н.В. Пахніною було порушено його права, гарантовані 40 Конституції України, яке здійснено завдяки бездіяльності Височанського селищного голови ОСОБА_3 стосовно не забезпечення ним додержання законодавства Про звернення громадян депутатами ради. У постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 28.02.2020 р у справі №1.380.2019.002548 у п.32, п. 33, п.38 суд зробив висновок що ненадання жодної відповіді на заяву у відповідності до вимог ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян» і не реагування на звернення громадянина є порушенням права заявника на обов?язковий розгляд та отримання відповіді про наслідки розгляду звернення. На підставі вказаних норм законодавчої бази України, селищний голова несе персональну відповідальність за стан діловодства у Височанській селищній раді. І згідно Інструкції його заява повинна була зареєстрована, по її руху заведено контрольно - реєстраційна картка (так як номер звернення свідчить, що в раду на розгляд у 2023 році поступило більш 600 звернень), і після чого заява передана на розгляд до депутата Н.В. Пахніної. Остання після розгляду його заяви повинна була передати матеріали розгляду заяви із документами і відповіддю щодо розгляду заяви до Височанської селищної ради, яка повінна надіслати йому відповідь ОСОБА_4 , а всі матеріали сформувати у відповідну справу та покласти на збереження. Забезпечення цієї процедури оформлення документів по прийняттю реєстрації і розгляду заяви повинен був здійснити ОСОБА_5 , як селишний голова, шляхом залучення до діловодства конкретних посадових осіб, з їх навчанням стосовно змісту нормативної бази, яка регламентує діловодство в раді. Крім того ОСОБА_5 і контролює стан діловодства в раді і її виконкому. На його звернення до секретаря ради Т. Мельник в усній розмові за телефоном, ОСОБА_6 повідомила мене що його заява електронною поштою була направлена на розгляд до депутата Н.В. Пахніної, яка вже самотужки повинна була її розглянути і надіслати йому відповідь по її розгляду. Якщо інформація, що надана ОСОБА_6 відповідає дійсності, то це свідчить про те, що у селищній раді Інструкція взагалі не виконується, а весь процес розгляду заяви здійснено на особистий розгляд осіб, які причетні до цього. Судячи по тому, що депутат Н.В. Пахніна не надала жодної відповіді на звернення, така робота ні радою, ні виконкомом не ведеться, що є безумовним невиконанням ОСОБА_7 своїх обов?язків по забезпеченню здійснення у селищній раді дотримання норм Конституції та законів України та незабезпечення ОСОБА_7 виконання законодавства про звернення громадян навіть у раді та ії виконкому - в установах, які очолює ОСОБА_5 . Отже ненадання відповіді на заяву є виключно продуктом бездіяльності Височанського селищного голови ОСОБА_3 , який за три роки на посаді не створив у раді умови по виконанню Інструкції, яка регламентує належне оформлення розгляду звернення громадянина, та будь яких умов для депутатів, щоб вони мали можливість виконувати свої депутатські обов?язки, покладені на них ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», стосовно розгляду заяв їх виборців, що стосуються їх депутатської діяльності. Височанський селищний голова ОСОБА_5 , як головна посадова особа місцевого самоврядування в громаді, повинен був не тільки сприяти виконанню норми ст. 1 Конституції України, а й забезпечувати виконання цієї норми на підставі вимог ч.2 ст. 19 Конституції України. Але ОСОБА_5 став вважати те, що виконання норм законодавчої бази це не важливе для нього питання і всю процедуру розгляду звернень громадян депутатами поклав на особистий розгляд депутата. Такі дії ОСОБА_3 суперечать ст. 1 , ч.2 ст. 19. Конституції України і сприяли порушенню його прав гарантованих ст. 40 Конституції України. Крім того, ОСОБА_7 було порушено конкретні його права, що визначені ЗУ «Про звернення громадян», які гарантують йому своєчасний, об?єктивний розгляд його заяви із здійсненням перевірки фактів, усунення наслідків порушення законодавства та отримання мотивованої відповіді по розгляду заяви. При вирішенні розміру відшкодування завданої йому моральної шкоди в грошовому еквіваленті суд повинен врахувати наступні обставини: що ОСОБА_5 свідомо вчинив протиправну бездіяльність стосовно не забезпечення належного розгляду звернень громадян депутатами селищної ради, так як належний розгляд звернень громадян депутатами ради буде створювати перешкоду О. Морозу вирішувати свої особисті справи - призначати на посади вигідних для себе осіб; що ОСОБА_5 вчинив дії відносно особи пенсійного віку, яка потребує соціального захисту, що ОСОБА_5 вчинив дії, спрямовані на недопущення його до участі в суспільному житті громади - позбавленням гарантованого права - отримати результат розгляду його заяви депутатом селищної ради, що ОСОБА_5 вчинив протиправні дії відносно нього свідомо, за допомогою своїх підлеглих. Моральну шкоду, завдану бездіяльністю Височанського селищного голови ОСОБА_3 , позивач оцінює і 1000000 гривень, які просить стягнути з відповідача.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 січня 2024 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 червня 2025 року представнику відповідача повернуто відзив на позовну заяву, в задоволенні клопотань позивача про виключення із учасників справи адвоката І.Шапошнікова, накладення штрафу на відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_8 відмовлено, підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Додатково зазначив, що ОСОБА_5 як голова Височанської селищої ради повинен забезпечувати належну роботу селищної ради, в тому числі із зверненнями громадян. В той час ним не були створені належні умови для роботи депутатів. Як вбачається із пояснень свідка в селищній раді не проводилися жодні тренінги щодо належної організації роботи, відсутнє фінансування.
Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні проти позову заперечував, за його безпідставністю, оскільки заява ОСОБА_2 була адресована не органу місцевого самоврядування чи голові Височанської селищної ради О.Морозу, а депутату Височанської селищної ради Пахніній Н.В. Остання як депутат не направляла на розгляд Височанської селищної ради чи її голови жодних звернень позивача, а отже головою селищної ради не вчинено жодних порушень.
Відповідач ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленням законом порядку. 
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається із наданої позивачем копії його заяви від 24.11.2023 за вх..№941/03-16, яка адресована депутату Височанської селищної ради Н.В.Пахніній, в якій він просить вжити заходів, спрямованих на відлучення ОСОБА_11 від вирішення питань, пов`язаних із землеустроєм, вирішення питання про проведення конкурсу на посаду землевпорядника в громаді, вирішення питання про здійснення аудиту на предмет нанесення збитків громаді в період з 08.12.2020 року. 
Позивач зазначає, що відповіді на дане звернення він не отримав.
Допитана під час судового розгляду в якості свідка ОСОБА_4 зазначила, що на вказане звернення позивача нею була надана відповідь, яка була надіслана у грудні 2023 року нею за власні кошти на адресу ОСОБА_2 кур`єрсько-поштовим сервісом ФОП ОСОБА_12 , але пакет документів не був доставлений з форс-мажорних обставин. Про вказані обставини вона дізналася у березні 2024 року і зробила відповідний запит до кур`єрсько-поштової служби, на який отримала відповідь. Повторно відповіді на заяву ОСОБА_2 від 24.11.2023 року за №941/03-16 вона не надавала. У відповідь на питання позивача щодо проведення головою Височанської селищної ради О.Морозом будь-яких тренінгів із депутатами місцевих рад щодо їх діяльності із зверненнями громадян відповіла, що такі тренінги не проводилися.
Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
За ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, завдану органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, передбачені нормами статей 1167, 1173, 1174 ЦК України, відповідно до яких: моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом;
Таким чином, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
Отже статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності органів державної влади,органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади, органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Оскільки для наявності зобов`язання з відшкодування шкоди відповідно до ст. 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності посадової особи органу державної влади, органу місцевого самоврядування, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України є обов`язком позивача.
Отже, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.
Звертаючись до суду ОСОБА_2 посилається на те, що йому завдано моральну шкоду протиправними діями депутата Височанської селищної ради Пахніною Н.В., яка порушила його права, гарантовані ст.40 Конституції України, а саме не надала йому відповіді на його заяву від 24.11.2023 року за №941/03-16 стосовно діяльності Височанської селищної ради із землеустрою. Він зазначає, що порушення його прав було здійснено завдяки бездіяльності голови Височанської селищної ради ОСОБА_10 , який не забезпечив організацію роботи депутатом ради відповідно до вимог ЗУ «Про звернення громадян», тому саме з нього підлягає стягненню завдана йому моральна шкода.
Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.
Згідно ч.1 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Враховуючи вищевказані положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» суд зазначає, що саме депутати складають сільську, селищну раду, внаслідок чого їх рішення або бездіяльність, у тому числі окремих депутатів, є рішеннями і бездіяльністю самої сільської, селищної ради.
Відповідно до статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем у цивільному процесі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).
Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК України).
За змістом статті 1174 ЦК України за вимогами про відшкодовування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадовою або службовою особи органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, належним відповідачем є саме відповідний орган місцевого самоврядування.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 459/274/17 (провадження № 61-25576сво18) зроблено висновок, що "тлумачення статей 2, 11, 172, 1167, 1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Тобто боржником є відповідний орган місцевого самоврядування, яка бере участь у справі як відповідач".
Відповідач це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі, належному відповідачеві.
Відповідно до ч.1-2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. 
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16 (провадження № 14-61цс18)).
Таким чином, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
З огляду положення ст.1174 ЦК України належним відповідачем у даній справі, є Височанська селищна рада як орган місцевого самоврядування, на який покладено обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи зазначеного органу. Клопотань про заміну неналежного відповідача або про залучення Височанської селищної ради до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_2 не подавав. 
Враховуючи вищевикладене у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити з підстав їх пред`явлення до неналежного відповідача.
Разом з тим, позивач не позбавлений права пред`явити позов про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю та діями посадових осіб органу місцевого самоврядування, до належного відповідача, а саме Височанської селищної ради.
У відповідності до ч.7 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.
Підстав для постановлення окремої ухвали щодо позивача ОСОБА_13 та його представника ОСОБА_9 судом не встановлено.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 51, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями посадової особи органу місцевого самоврядування - відмовити.
Судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику)учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А.Лук`яненко