Справа № 950/3830/25 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4872844 від 08.08.2024 року у загальному розмірі 69 150,00 грн та понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн і на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням зобов`язання та набуттям позивачем права вимоги до відповідача. Так, на виконання умов договору, укладеного 08.08.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем, останній було надано кошти на умовах споживчого кредиту в сумі 10 000,00 грн строком на 360 днів, з періодичністю платежів кожні 20 днів, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , яку вказано особисто відповідачем під час укладення договору, виконавши договірні зобов`язання в повному обсязі.
31.07.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу №31/07/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №4872844 від 08.08.2024 року на загальну суму заборгованості 68 700,00 грн, з яких 10 000,00грн – заборгованість за тілом кредиту, 53 700,00 грн – заборгованість за процентами і 5 000,00 грн – штрафні санкції. 
Враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, позивач просить стягнути зазначену заборгованість і понесені судові витрати.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 19.02.2026 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи в суді належним чином повідомлений. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить наступних висновків.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що передбачено статтею 205, 207 ЦК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Вказані висновки щодо застосування частини 1 статті 1050 та статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16.
Судом встановлено, що 08.08.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено Договір №4872844 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого сума кредиту становить 10 000,00 грн, строк - 360 днів: з 08.08.2024 року по 03.08.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів, стандартна фіксована процентна ставка - 547,5% річних або 1,5% на день, загальні витрати за кредитом – 54 000,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту склала 64 000,00 грн.
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА КРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
Договір укладено в електронному вигляді, шляхом підписання електронним підписом, що відтворений шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 14485 08.08.2024 року. (а.с.35-45)
Разом із Договором, відповідач ознайомилась і підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором 14485 і додаток №1 до Договору №4872844 від 08.08.2024 року - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.45 на звороті)
Таким чином, підписуючи зазначені документи, відповідач ознайомилась з ними, в тому числі з істотними умовами кредитування, погодилась з ними і зобовязалась виконувати.
Товариство зобов`язання за договором виконало, перерахувавши кошти відповідачу, що підтверджується листом ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ", яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, згідно якого 08.08.2024 року о 07:34 було успішно перераховано кошти в сумі 10 000,00 грн на платіжну картку НОМЕР_3 із наступним зарахуванням на карту (а.с.29).
Факт надання коштів підтверджується також інформацією з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_3 на яку було здійснено зарахування коштів в сумі 10 000,00 грн 08.08.2024 року. (а.с.129-130) 
Таким чином первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі.
В той же час, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав у звязку із чим утворилась заборгованість.
Так, згідно розрахунку заборгованості за Договором №4872844 від 08.08.2024 року станом на 31.07.2025 року, здійсненого первісним кредитором, загальна сума заборгованості відповідача склала 68 700,00грн, з яких 10 000,00 грн – тіло кредиту, 53 700,00 – проценти за користування кредитом, 5 000,00 грн – штрафні санкції. (а.с.19-24) Згідно цього розрахунку, протягом зазначеного періоду, відповідач не здійснив жодного платежу на погашення суми заборгованості за кредитними зобов`язаннями. 
31.07.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу №31/07/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до Відповідача.
До Позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 31.07.2025 року №31/07/2025 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором №4872844 від 08.08.2024 року загальна сума заборгованості за яким склала 68 700,00 грн з яких: заборгованість по тілу кредиту – 10 000,00 грн, заборгованість за процентами – 53 700,00 грн, штрафні санкції – 5 000,00 грн.
На підтвердження правомірного набуття Права вимоги до відповідача, позивачем долучено Договір факторингу №31/07/2025 від 31.07.2025 року (а.с.86-90); Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному виді за Договором факторингу №31/07/2025 (а.с.95 на звороті); Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №31/07/2025 (а.с.96); повідомлення боржника про відступлення права вимоги за кредитним договором (а.с.17); платіжну інструкцію №3704 від 04.08.2025 року про сплату коштів за договором факторингу №31/07/2025 від 31.07.2025 року (а.с.50); реєстр боржників від 31.07.2025 року (а.с.27-28).
Зважаючи на викладене, позивачем доведено правові підстави набуття Права вимоги за вказаним вище Договором факторингу №31/07/2025 від 31.07.2025 року до відповідача.
Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту між первісним кредитором і відповідачем в електронному вигляді, факт надання відповідачу кредитних коштів, шляхом безготівкового зарахування на банківську картку останньої, тобто виникнення кредитного зобов`язання на підставі Договору №4872844 від 08.08.2024 року на вищезазначених умовах, а також факт правомірного набуття позивачем Права вимоги за Договором факторингу №31/07/2025 від 31.07.2025 року до відповідача. 
Будь-яких доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять.
У зв`язку з не поверненням суми кредиту у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про належне виконання ним умов Договору та погашення суми кредиту в добровільному порядку, навпаки, згідно поданої до суду заяви остання визнала факт отримання кредитних коштів і погодилася сплатити суму заборгованості за тілом кредиту (а.с.120), а тому вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредитом у сумі 10 000,00 грн суд вважає обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, і такою що підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами і штрафними санкціями, то суд зазначає наступне.
Як вбачається з долученого детального розрахунку заборгованості за Договором №4872844 від 08.08.2024 року, первісним кредитором було нараховано проценти за користування кредитом в сумі 53 700,00 грн та штрафні санкції в сумі 5 000,00 грн. 
Згідно розрахунку заборгованості позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за Договором №4872844 від 08.08.2024 року, сума заборгованості за процентами склала 450,00 грн. 
Разом із тим, згідно п.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» у постанові від 25.04.2018 року у справі № 205/1993/17-ц, в якій зазначено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймалися, особливий період не скасовано і триває по теперішній час.
24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який неодноразово продовжений і на даний час діє.
Застосування приписів п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською/іншою установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку/іншої установи щодо наявності в особи спеціального статусу.
До матеріалів справи відповідачем долучено фото копію посвідчення учасника бойових дій, виданого 21.11.2023 року та фотокопію військового квитка, виданого 04.07.2022 року (а.с.120 на звороті - 121)
З огляду на викладене, відповідач як військовослужбовець, який перебуває на військовій службі, в силу положень п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не має сплачувати проценти за користування кредитом, а також штрафні санкції з початку і до закінчення особливого періоду, який діє і по теперішній час.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 53 700,00 грн і 450,00 грн, а також нарахованих штрафних санкцій в сумі 5 000,00 грн слід відмовити.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
Суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 10 000,00 грн, в іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Щодо стягнення судових витрат по справі, то суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу.
У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До матеріалів справи долучено платіжну інструкцію №8778 від 22.12.2025 року про сплату позивачем судового збору у сумі 2 422,40 грн. (а.с.103)
Зважаючи на положення ч.1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 350,28 грн. (10 000,00 грн х 100 / 69 150,00 грн = 14,46%; 2 422,40 грн. х 14,46% = 350,28), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем також заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн, на підтвердження якої надано: Договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 рокуи (а.с.47-48); Заявку №13915 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року (а.с.31-32); Договір про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03.06.2024 року; Акт №13915 від 22.12.2025 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором №10/12-2024 від 10.12.2024 року, згідно якого загальна сума витрат адвоката з наданих послуг професійної правничої допомоги склала 10 000,00 грн (а.с.26); Ордер на надання правничої допомоги адвокатом Столітній М.М. (а.с.13); Рахунок на оплату послуг адвоката №13915-22/12-2025 від 22.12.2025 року. (а.с.18)
Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на положення ч.2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1 446,00 грн (10 000,00 грн х 100 / 69 150,00 грн = 14,46%; 10 000,00 грн. х 14,46% = 1 446,00), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №4872844 від 08.08.2024 року у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»  витрати по сплаті судового збору у сумі 350 (триста п`ятдесят) гривень 28 копійки. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 446 (одна тисяча чотириста сорок шість) гривні 00 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 04 травня 2026 року.

Суддя        О.А. Степаненко