ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року Справа № 925/1077/25(925/199/26)
м. Черкаси

За заявою ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Євро Трейд" арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича 
до ОСОБА_1 
про покладення субсидіарної відповідальності і стягнення 951342,36 грн.
в межах справи №925/1077/25 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Євро Трейд"

Суддя Дорошенко М. В. 
Секретар судового засідання Рябенька Я. В.

За участю: 
ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Євро Трейд" в режимі відеоконференції арбітражного керуючого Заріцького Ю. М.;
представника товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко - Тайс" в режимі відеоконференції адвоката Грищенка О. М. 

Ухвалою від 26.09.2025 Господарський суд Черкаської області за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі також – ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс") відкрив провадження у справі №925/1077/25 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Євро Трейд" (далі також – ТОВ "Укр Євро Трейд" та/або боржник), визнав кредиторські вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" до боржника в сумі 547403,55 грн., ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів до боржника та процедуру розпорядження його майном на сто сімдесят календарних днів, призначив розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича, вирішив інші питання підготовчого засідання, передбачені Кодексом України з процедур банкрутства (далі – КУзПБ).
26 вересня 2025 року на офіційному сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет було розміщено повідомлення про відкриття провадження у справі №925/1077/25 про банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд".
26 вересня 2025 року ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" через систему "Електронний суд" подало до Господарського суду Черкаської області заяву від 26.09.2025 з додатковими грошовими вимогами до боржника у сумі 403938,81 грн. у справі №925/1077/25 про банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд".
Ухвалою від 02.12.2025, постановленою за результатами розгляду заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" від 26.09.2025 з додатковими грошовими вимогами до боржника у справі №925/1077/25, Господарський суд Черкаської області визнав їх повністю в сумі 403938,81 грн. 
Ухвалою від 02.12.2025, постановленою за результатами проведення попереднього засідання у справі №925/1077/25, Господарський суд Черкаської області визначив розмір та черговість усіх визнаних судом вимог кредиторів до ТОВ "Укр Євро Трейд", що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а саме вимоги ініціюючого кредитора – ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" в сумі 951342,36 грн., в тому числі:
29068,80 грн. першої черги задоволення;
922273,56 грн. четвертої черги задоволення.
Постановою від 22.01.2026 у справі №925/1077/25 Господарський суд Черкаської області визнав ТОВ "Укр Євро Трейд" банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру банкрута, призначив ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича (далі – ліквідатор Заріцький Ю. М.).
23 січня 2026 року в установленому порядку було здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про визнання ТОВ "Укр Євро Трейд" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
14 лютого 2026 року ліквідатор Заріцький Ю. М. через систему "Електронний суд" подав до Господарського суду Черкаської області заяву від 14.02.2026 №14-1/02 про покладення на ОСОБА_1 як на керівника і єдиного засновника/учасника ТОВ "Укр Євро Трейд" у період з 16.03.2012 по 26.09.2025 субсидіарної відповідальності перед кредиторами у справі №925/1077/25 про банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд" та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Укр Євро Трейд" 951342,36 грн. 
В обґрунтування зави від 14.02.2026 №14-1/02 ліквідатор Заріцький Ю. М. вказав на наявність в діях (бездіяльності) ОСОБА_1 ознак навмисного погіршення фінансового стану товариства, що підтверджується аналізом фінансового стану останнього.
Ухвалою від 25.02.2026 Господарський суд Черкаської області прийняв заяву ліквідатора Заріцького Ю.М. від 14.02.2026 №14-1/02 до розгляду, відкрив провадження у справі №925/1077/25(925/199/26), вирішив розглядати її в межах справи №925/1077/25 про банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд", призначив судове засідання для її розгляду на 10 год. 00 хв. 02 квітня 2026 року у приміщенні Господарського суду Черкаської області і встановив учасникам провадження у справі №925/1077/25 та ОСОБА_1 строк для подачі господарському суду своїх пояснень/заперечень щодо заяви ліквідатора Заріцького Ю. М. 
20 березня 2025 року Головне управління ДПС у Черкаській області подало до Господарського суду Черкаської області заяву від 16.03.2026 №1764/5/23-00-13-04-04 з грошовими вимогами до банкрута в сумі 55504,13 грн у справі №925/1077/25 про банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд".
Ухвалою від 02.04.2026 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи №925/1077/25(925/199/26) за заявою ліквідатора Заріцького Ю. М. від 14.02.2026 №14-1/02 на 10 год. 30 хв. 28 квітня 2026 року і розмістив на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області веб-порталу судової влади України оголошення про розгляд Господарським судом Черкаської області справи №925/1077/25(925/199/26).
Ухвалою від 09.04.2026 за результатами розгляду заяви Головного управління ДПС у Черкаській області від 16.03.2026 №1764/5/23-00-13-04-04 з грошовими вимогами до банкрута у справі №925/1077/25 в сумі 55504,13 грн. визнав їх повністю як конкурсні з такою черговістю їх задоволення: 6656,00 грн. судового збору у першу чергу задоволення і 48848,13 грн. у другу чергу задоволення.
13 квітня 2026 року ліквідатор Заріцький Ю. М. через систему "Електронний суд" подав до Господарського суду Черкаської області заяву (уточнену) від 13.04.2026 про покладення на ОСОБА_1 субсидіарної відповідальності перед кредиторами у справі №925/1077/25 про банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд" та стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Євро Трейд" 1006846,49 грн. 
Ухвалою від 21.04.2026 Господарський суд Черкаської області заяву (уточнену) ліквідатора Заріцького Ю. М. від 13.04.2026 залишив без розгляду.
Ухвалу від 02.04.2026 про відкладення розгляду справи №925/1077/25(925/199/26) на 10 год. 30 хв. 28 квітня 2026 року Господарський суд Черкаської області надіслав ОСОБА_1 за вказаною у заяві ліквідатора Заріцького Ю. М. від 14.02.2026 №14-1/02 та в Єдиному державному демографічному реєстрі зареєстрованою адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Проте це поштове відправлення не було вручено ОСОБА_1 , а було повернуто до Господарського суду Черкаської області з відміткою оператора поштового зв`язку від 08.04.2026 – "одержувач відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до частини другої та частини третьої статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
ОСОБА_1 не повідомив про іншу адресу свого місця проживання, тому в силу пункту 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала від 02.04.2026 про відкладення розгляду справи №925/1077/25(925/199/26) на 10 год. 30 хв. 28 квітня 2026 року вважається врученою Побиванцю 08.04.2026.
В судове засідання з розгляду справи №925/1077/25(925/199/26), призначене ухвалою від 02.04.2026 на 10 год. 30 хв. 28 квітня 2026 року, ОСОБА_1 не явився і не повідомив суд про причину неявки 08.04.2026, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 202 Господарського процесуального кодексуУкраїни є підставою для розгляду судом справи без участі ОСОБА_1 .
У судовому засіданні, яке відбулося 28.04.2026, господарський суд розглянув справу №925/1077/25(925/199/26) в порядку спрощеного позовного провадження і оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та відкладення ухвалення та проголошення рішення до 15 год. 00 хв. 11 травня 2026 року.
11 травня 2026 року Господарський суд Черкаської області оголосив вступну та резолютивну частини ухваленого ним у справі №925/1077/25(925/199/26) рішення.

Заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі №925/1077/25(925/199/26) та у справі №925/1077/25 докази, Господарський суд Черкаської області 
УСТАНОВИВ:
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом доступу 257489200838 станом на 13.02.2026:
- державна реєстрація ТОВ "Укр Євро Трейд" як юридичної особи з внесенням відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань була проведена 22.10.2010, номер запису 10261020000010925; 
- керівником, єдиним засновником (учасником) і кінцевим бенфіціарним власником (контролером) ТОВ "Укр Євро Трейд", починаючи з 16.03.2012, є ОСОБА_1 з внеском до статутного капіталу в розмірі 320000,00 грн.
Визнані ухвалою Господарського суду Черкаської області від 26.09.2025 у справі №925/1077/25 про банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд" вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" до боржника в загальній сумі 547403,55 грн. включають:
- 519179,55 грн. присудженого за рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 у справі №925/1342/14(925/492/21) до стягнення з ТОВ "Укр Євро Трейд" на користь приватного виробничого підприємста "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" боргу за укладеним між ними договором про відступлення права вимоги від 06.03.2014, під час примусового виконання якого (рішення) стягувача - приватне виробниче підприємсто "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04.05.2023 у справі №925/1342/14(925/492/21) замінено правонаступником - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс";
- 4000,00 грн. присуджених за додатковою ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.07.2023 у справі №925/1342/14(925/492/21) до стягнення з ТОВ "Укр Євро Трейд" на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" витрат на професійну правничу допомогу;
- 24224,00 грн. судового збору, сплаченого ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд".
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 у справі №925/1342/14(925/492/21) встановлено, що за укладеним між приватним виробничим підприємством "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" і ТОВ "Укр Євро Трейд" договором про відступлення права вимоги від 06.03.2014 та додатковим до цього договору договором від 06.03.2014 №1 приватне виробниче підприємство "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" відступило ТОВ "Укр Євро Трейд" право вимоги до ТОВ "Фаворит-2003" за укладеними між приватним виробничим підприємством "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" і ТОВ "Фаворит-2003" договорами підряду від 30.10.2008 №27 та від 24.11 2008 №28 і рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.07.2010 у справі №02/1699, яким був задоволений позов приватного виробничого підприємства "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" до ТОВ "Фаворит-2003" про стягнення з останнього на користь першого 449079,20 грн. боргу, 10961,36 грн. три проценти річних, 53797,93 грн. інфляційних нарахувань, 5138,38 грн. витрт на сплату державного мита і 202,68 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, разом 519179,55 грн. В свою чергу ТОВ "Укр Євро Трейд" зобов`язалось сплатити приватному виробничому підприємству "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" за відступлене ним право вимоги до ТОВ "Фаворит-2003" винагороду в сумі 519179,55 грн.
Визнані ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.12.2025 у справі №925/1077/25 про банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд" додаткові вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" до боржника в загальній сумі 403938,81 грн. включають:
- 399094,01 грн. інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на присуджену до стягнення за згадуваним вище рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.06.2021 з урахуванням ухвали Господарського суду Черкаської області від 04.05.2023 у страві №925/1342/14(925/492/21) про заміну стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання цього рішення суду суму боргу - 519179,55 грн. у зв`язку з простроченням її сплати;
- 4844,80 грн. судового збору, сплаченого ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" за подання заяви від 26.09.2025 з додатковими грошовими вимогами до боржника у справі 925/1077/25.
Отже, вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" до ТОВ "Укр Євро Трейд", як ті, що були заявлені у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд", так і його додаткові вимоги, виникли через невиконання ТОВ "Укр Євро Трейд" грошового зобов`язання перед приватним виробничим підприємством "Черкаське шляхове ремонтно-будівельне управління" щодо сплати 519179,55 грн. винагороди за відступлене право вимоги до ТОВ "Фаворит-2003" за договором про відступлення права вимоги від 06.03.2014 та додатковим до цього договору договором від 06.03.2014 №1.
Визнані ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.04.2026 у справі №925/1077/25 про банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд" вимоги Головного управління ДПС у Черкаській області в сумі 55504,13 грн. включають:
48848,13 грн. заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно з поданими ТОВ "Укр Євро Трейд" Звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів від 21.10.2013, від 18.11.2013, від 20.12.2013, від 20.01.2014, від 18.02.2014, від 20.03.2014, від 17.04.2014, від 19.05.2014, від 20.06.2014, від 18.07.2014, від 19.08.2014 і від 19.12.2014;
- 6656,00 грн. судового збору, сплаченого Головним управлінням ДПС у Черкаській області за подання до господарського суду заяви з грошовими вимогами до ТОВ "Укр Євро Трейд".
ТОВ "Укр Євро Трейд" після визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору Заріцькому Ю. М. не передало.
За результатами вжитих арбітражним керуючим Заріцьким Ю. М. як розпорядником майна у процедурі розпорядження майном та як ліквідатором у ліквідаційній процедурі заходів з виявлення активів ТОВ "Укр Євро Трейд" шляхом проведення інвентаризації його майна, направлення запитів та отримання відповідей на них і документів від юридичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та отримання інформації з державних реєстрів активів ТОВ "Укр Євро Трейд" наразі не виявлено, що унеможливлює задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно із частиною шостою статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Відповідно до преамбули Кодексу України з процедур банкрутства (далі – КУзПБ) цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Отже, одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Тому створення для кредиторів в межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав та законних інтересів забезпечує недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок.
Частиною першою статті 619 Цивільного кодксу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.
Частиною другою статті 61 КУзПБ встановлено, що під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20(906/1113/21) дійшов висновку, що у справі про банкрутство субсидіарна відповідальність має деліктну природу та узгоджується із частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Тобто недостатність майна юридичної особи, яка перебуває в процедурі ліквідації, за умови доведення боржника до банкрутства, поповнюється за рахунок задоволення права вимоги про відшкодування шкоди до осіб, дії/бездіяльність яких кваліфікуються судом як доведення до банкрутства.
Потерпілою особою в такому випадку є банкрут, щодо якого відкрито ліквідаційну процедуру. Саме банкрут, від імені якого діє ліквідатор (арбітражний керуючий), у порядку, визначеному статтею 61 КУзПБ, звертається з вимогою до третіх осіб, з вини яких настало банкрутство боржника.
Визначене нормами частини другої статті 61 КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю відповідно до закону необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності. Такими елементами є об`єкт та суб`єкт правопорушення, а також об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення.
Об`єктом правопорушення є ті майнові права боржника та кредиторів, вимоги яких визнані у справі про банкрутство, що порушені у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства, та відновлення яких відбувається відшкодуванням шкоди у межах покладення субсидіарної відповідальності за правилами частини другої статті 61 КУзПБ. 
Об`єктивну сторону правопорушення становлять дії/бездіяльність відповідних суб`єктів, прийняття ними рішень, надання вказівок на вчинення дій або на утримання від них, що призвели до відсутності у боржника майнових активів для задоволення вимог кредиторів або до відсутності інформації про такі активи, що виключає можливість дослідження активу та його оцінки, тобто які окремо або у своїй сукупності спричинили неплатоспроможність боржника та, відповідно, вказують (свідчать) про доведення конкретними особами боржника до банкрутства.
Зокрема, доведення до банкрутства можуть спричинити дії з відчуження майна за заниженими цінами, придбання майна за завищеними цінами, надання послуг за цінами, нижчими за ринкові, здійснення невиправдано ризикових чи невигідних операцій тощо. Неправомірні дії чи бездіяльність, завдання ними шкоди боржнику та виявлення її розміру можуть не збігатися у часі. Наприклад, окремі неправомірні дії чи бездіяльність або сукупність таких дій чи бездіяльності можуть мати наслідком втрату ліквідності юридичною особою в майбутньому (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц, від 25.05.2021 у справі №910/11027/18).
Верховний Суд неодноразово зазначав (зокрема у постанові від 12.11.2020 у справі №916/1105/16), що законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність складають об`єктивну сторону відповідного правопорушення. Тому при вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, мають прийматися до уваги також положення частини 1 статті 215 Господарського кодексу України та підстави для порушення справи про банкрутство, з огляду на які такими діями можуть бути, зокрема: 1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; 2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення про виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях; 3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо. Наведений перелік обставин, які мають братися до уваги під час розгляду питання застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, не є вичерпним. Подібний за змістом висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №908/314/18, на яку посилається скаржник.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України одним із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність, тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи (зокрема такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 10.08.2023 у справі №904/8850/14).
Верховний Суд неодноразово (зокрема в постанові від 02.08.2022 у справі №908/314/18) звертав увагу, що особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. Між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) у процесі діяльності складаються відносини довірчого характеру, у зв`язку з чим протиправна поведінка зазначеної особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному чи недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень.
Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, оскільки протиправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язаної особи, яка, виходячи з конкретних обставин, могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди.
Водночас визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення відповідно до частини другої статті 61 КУзПБ та з урахуванням положень статті 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів), обов`язок чого покладається на ліквідатора. Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення.
Тобто зміст відповідного делікту становлять умисні і цілеспрямовані дії/бездіяльність, результатом яких є банкрутство юридичної особи та шкода, завдана приватним і суспільним інтересам. 
За змістом частини другоїстатті 61 КзПБ вказані умисні дії/бездіяльність та їх результат узагальнено іменуються доведенням до банкрутства, що і дає назву цьому делікту. При цьому винні особи хоча і не є стороною боргових зобов`язань, але їх поведінка перебуває в причинно-наслідковому зв`язку зі шкодою у вигляді непогашених вимог кредиторів.
Суб`єкт (суб`єкти) правопорушення визначені законом, зокрема ними є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника.
Притягнення до субсидіарної відповідальності винних у доведенні до банкрутства осіб є не лише механізмом відновлення порушених прав кредиторів, а також стимулюванням добросовісної поведінки засновників, керівників та інших осіб пов`язаних з боржником і як наслідок недопущення здійснення права власності на шкоду інших осіб.
До тогож аналіз частини другої статті 61 КУзПБ свідчить про відсутність заборони для покладення субсидіарної відповідальності на суб`єктів відповідальності, якщо на час відкриття/здійснення провадження у справі про банкрутство їх повноваження припинились. Час, що минув з дати припинення повноважень суб`єктів відповідальності до дати відкриття справи про банкрутство боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на встановлення складу об`єктивної сторони правопорушення, однак має враховуватися судами поряд з іншими обставинами справи при встановленні причинно-наслідкового зв`язку між винними діями суб`єкта відповідальності та настанням негативних наслідків у боржника, які є підставою субсидіарної відповідальності (зокрема, встановлення обставин щодо можливості усунення таких негативних наслідків іншими посадовими особами боржника, які були наділені управлінськими функціями щодо боржника після припинення повноважень суб`єкта відповідальності, однак не вчинили належних дій з усунення негативних наслідків).
Щодо суб`єктивної сторони правопорушення, то її становить ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (вини суб`єкта правопорушення).
Статтею 61 КУзПБ закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.
Однак зазначена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість відповідних осіб довести відсутність своєї вини у банкрутстві боржника та уникнути відповідальності. Спростовуючи названу презумпцію, особа, яка притягується до відповідальності має право довести свою добросовісність, підтвердивши, зокрема, оплатне придбання активу боржника на умовах, на яких за порівняних обставин зазвичай укладаються аналогічні правочини, та довівши, що вчинені за її участі (впливу) операції приносять дохід, відображені у відповідності з їх дійсним економічним змістом, а отримана боржником вигода обумовлена розумними економічними чинниками.
Особа вправі протиставити будь-які аргументи на користь відсутності умислу або й необережності при покладенні на неї субсидіарної відповідальності. Ненадання контраргументів свідчить про усвідомлення особою статусу та наслідків та відсутність критеріїв, які б могли впливати на оцінку обставин справи.
Якщо дії особи, які мали вплив на економічну (юридичну) долю боржника, викликають об`єктивні сумніви в тому, що вона керувалася інтересами боржника, на неї переходить тягар доведення того, що результати зазначених дій стали наслідком звичайного господарського обороту, а не викликані використанням нею своїх можливостей, які стосуються визначення дій боржника, як таких, що вчиненні на шкоду інтересам боржника та його кредиторів. У такому разі небажання особи, яка притягується до субсидіарної відповідальності, надати суду докази має кваліфікуватися згідно із частиною другою статті 74 Господарського процесуального кодексу України виключно як відмова від спростування фактів, на наявність яких аргументовано з посиланням на конкретні документи вказує процесуальний опонент. У силу статті 13 Господарського процесуального кодексу України особа, що бере участь у справі, яка не вчинила відповідних процесуальних дій, несе ризик настання наслідків такої своєї поведінки.
Верховний суд у постановах від 29.06.2023 у справі №923/1054/15, від 26.09.2023 у справі №910/8137/19 виклав правову позицію, що ненадання ліквідатору керівниками банкрута первинних фінансових документів боржника задля визначення підстав для стягнення дебіторської заборгованості за умови істотного розміру цієї заборгованості в структурі активів боржника, є бездіяльністю, котра не відповідає інтересам цієї юридичної особи та є недобросовісною, вчинена на шкоду кредиторам банкрута, та не дозволяє ліквідатору здійснити дії з повернення цієї дебіторської заборгованості.
Відсутність у осіб, які притягуються до субсидіарної відповідальності зацікавленості в наданні документів, що відображають реальний стан справ і дійсний господарський оборот, не повинна знижувати правову захищеність кредиторів під час необґрунтованого порушення їх прав. Тому, якщо ліквідатор із посиланням на ті чи інші докази належно обґрунтував наявність підстав для притягнення особи до субсидіарної відповідальності та неможливість погашення вимог кредиторів внаслідок її дій (бездіяльності), на неї переходить тягар спростування цих тверджень ліквідатора, з урахуванням чого вона має довести, чому письмові документи та інші докази ліквідатора не можуть бути прийняті на підтвердження його доводів, надавши свої докази і пояснення щодо того, як насправді здійснювалася господарська діяльність (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.12.2021 у справі №916/313/20).
Водночас, Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20(906/1113/21) наголосив, що однією з обов`язкових передумов субсидіарної відповідальності є її розмір, що визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. Саме наявність цієї негативної різниці (перевищення суми кредиторських вимог над вартістю ліквідаційної маси) і обумовлює підстави для покладення субсидіарної відповідальності.
Якщо є підтвердженим доказами у справі факт доведення до банкрутства боржника, однак за відсутності зазначеної різниці (недостатності майна боржника для задоволення вимог кредиторів) немає підстав для стягнення відповідних сум з винних осіб у межах покладення субсидіарної відповідальності, то у ліквідатора немає підстав порушувати відповідний спір у справі про банкрутство.
В умовах, коли є підтвердженим доказами у справі факт доведення до банкрутства боржника, але його майна/активів у складі ліквідаційної маси виявилося достатньо для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів, досягається виконання одного із основних завдань провадження у справі про банкрутство - задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника (положення преамбули КУзПБ).
Отже, навіть за виявлених арбітражним керуючим фактів доведення боржника до банкрутства достатність майна боржника, що включається до складу ліквідаційної маси і спрямовується на задоволення вимог кредиторів боржника, виключає застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство за правилами частини другої статті 61 КУзПБ.
Ураховуючи, що ліквідаційна маса (її вартість) є одним із визначальних показників для обчислення розміру субсидіарної відповідальності, Верховний Суд у вказаній постанові, з огляду на регламентований КУзПБ порядок та етапи формування ліквідаційної маси, зміни, яких вона зазнає під час ліквідаційної процедури, зазначив, що передумови для покладення субсидіарної відповідальності встановлюються насамперед на підставі фінансово-економічних показників боржника, порядок аналізу, дослідження та оцінки яких прямо визначений КУзПБ.
Цей порядок передбачає, що:
- арбітражний керуючий зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника, та становища на ринках боржника і подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію (пункт 3 частини 2 статті 12 КУзПБ);
- господарський суд в ухвалі про відкриття провадження у справі може зобов`язати боржника провести аудит; якщо боржник не має для цього коштів, господарський суд може призначити проведення аудиту за рахунок кредитора (кредиторів) за його (їхньою) згодою (частина 10 статті 39 цього Кодексу)
- розпорядник майна зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника, становища на ринках боржника; виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства (частина 3 статті 44 КУзПБ);
- ліквідатор з дня свого призначення проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута, аналізує фінансовий стан банкрута, формує ліквідаційну масу (а відповідно до змін, внесених Законом України від 13.07.2023 №3249-IX, також складає висновок про наявність або відсутність ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення).
Аналіз фінансового стану банкрута має відповідати вимогам Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 №14 (далі - Методичні рекомендації), оскільки ці рекомендації розроблено з метою визначення однозначних підходів під час аналізу фінансово-господарського стану підприємств щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства; своєчасного виявлення формування незадовільної структури балансу для вжиття заходів щодо запобігання банкрутству підприємств, а також виявлення резервів підвищення ефективності виробництва та відновлення платоспроможності підприємств шляхом їх санації.
Звідси, керуючись наведеними положеннями КУзПБ щодо обов`язків арбітражного керуючого під час проведення процедури банкрутства та щодо етапів, умов та підстав для здійснення оцінки фінансово-господарського стану боржника, Верховний Суд дійшов висновку, що відповідні дії арбітражного керуючого (розпорядника майна, ліквідатора) є передумовами у дослідженні та виявленні підстав для порушення питання про покладення субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство.
Тобто відповідна діяльність з виявлення передумов для субсидіарної відповідальності розпочинається з введенням процедури розпорядження майном боржника у справі про банкрутство. Тому відповідний звіт/висновок арбітражного керуючого, яким зафіксоване правопорушення (з доведення до банкрутства) та який складений з урахуванням вимог Методичних рекомендацій, є доказом та підставою для вимог про покладення субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, а отже, складовою доказової бази (джерелом) на підтвердження об`єктивної сторони відповідного правопорушення.
Висновок щодо передумов для субсидіарної відповідальності формується у звіті ліквідатора за результатами здійснення ним аналізу фінансового стану банкрута, а згідно зі змінами, внесеними Законом від 13.07.2023 №3249-IX, у складеному відповідно до Методичних рекомендацій висновку за результатами здійснення аналізу фінансового стану банкрута (про наявність чи відсутність ознак доведення до банкрутства; абзац п`ятий частини першої статті 61 КУзПБ).
У зв`язку з наведеним Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20(906/1113/21) наголосив, що право ліквідатора подати заяву про покладення субсидіарної відповідальності виникає не раніше ніж після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі. Такий підхід у покладенні субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство узгоджується як з повноваженнями ліквідатора, порядком проведення відповідних дій у ліквідаційній процедурі, так і з правами суб`єктів субсидіарної відповідальності відповідати за зобов`язаннями боржника у межах об`єктивного розміру цієї відповідальності, що відповідає правовій природі субсидіарної відповідальності саме як додаткової.
Подібні за змістом висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 30.10.2019 у справі №906/904/16, від 24.02.2021 у справі №902/1129/15(902/579/20).
Необхідна сукупність обставин, що утворюють склад відповідного правопорушення, зокрема доведення боржника до банкрутства його засновником (учасником, керівником тощо), недостатність майна/активів у складі ліквідаційної маси для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів та розмір субсидіарної відповідальності, повинна бути підтверджена доказами, які відповідають засадам належності, допустимості, достовірності та вірогідності, передбаченим статтями 76-79 Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд під час розгляду відповідної заяви оцінює подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, з точки зору відповідності їх наведеним у критеріям.
До таких доказів належать, зокрема, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, висновок про наявність або відсутність ознак доведення боржника до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення, складені відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності, тощо. КУзПБ не містить вичерпного переліку доказів, які підтверджують факт доведення боржника до банкрутства та/або спростовують такий факт.
Однак згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду відсутність у матеріалах справи висновку про доведення до банкрутства боржника не може бути беззаперечною підставою для звільнення винних осіб від субсидіарної відповідальності (висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №922/1067/17 та від 12.11.2020 у справі №916/1105/16); звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, складений відповідно до Методичних рекомендацій, не становить безумовний доказ доведення боржника до банкрутства, а його наявність (або його недоліки) чи відсутність не є визначальним критерієм притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності, оскільки встановлення підстав для її покладення належить до дискреційних повноважень суду, які здійснюються судом за результатами сукупної оцінки всіх наявних у справі доказів, у тому числі й цього звіту, який є лише одним із засобів доказування (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16). 
Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо можливості суду самостійно встановлювати наявність складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17).
У цій справі арбітражним керуючим Заріцьким Ю. М. як розпорядником майна у процедурі розпорядження майном та як ліквідатором у ліквідаційній процедурі проведено аналіз фінансово-господарського стану, господарської та інвентаризаційної діяльності, становища на товарних ринках ТОВ "Укр Євро Трейд" відповідно станом на 22.12.2025 та 20.03.2026, згідно з яким він встановив наявність дій та/або бездіяльності органів управління боржника з доведення останнього до банкрутства.
Як на такі дій та/або бездіяльність органів управління боржника арбітражний керуючий Заріцький Ю. М. вказав на: перебування боржника в стані повної бездіяльності, закитнутості; не виконання боржником, починаючи з 2012 року своїх базових обов`язків як юридичної особи, а саме не подання жодної податкової, фінансової чи статистичної звітності; не здійснення боржником господарської діяльності; відсутність будь-яких ознак його операційної активності; не здійснення боржником жодних фінансових або договірних операцій; відсутність обліку доходів та витрат; відсутність активних рахунків в установах банків; самоусунення органів управління від виконання своїх обов`язків, не забезпечення ними збереження документів, активів, не реагування на стан неплатоспроможності; наявність дебіторської заборгованості у зв`язку із відсутністю заходів з її стягнення; збільшення кредиторської заборгованості; відсутність наміру та реальних дій щодо наповнення статутного капіталу боржника, підвищення його потенційної привабливості, залучення кредитування для розвитку господарської діяльності, ззалучення власних коштів для підвищення рівня доходу від діяльності боржника.
Водночач будь-яких конкретних даних про дебіторську заборгованість перед боржником та про його кредиторську заборгованість (крім кредиторської заборгованості, визнаної господарським судом у справі №925/1077/25 про банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд") і підстави їх виникнення арбітражний керуючий Заріцький Ю. М. в аналізі фінансово-господарського стану, господарської та інвентаризаційної діяльності, становища на товарних ринках ТОВ "Укр Євро Трейд" не привів.
Оцінивши вказані арбітражним керуючим Заріцьким Ю. М. в аналізі фінансово-господарського стану, господарської та інвентаризаційної діяльності, становища на товарних ринках ТОВ "Укр Євро Трейд" дії та/або бездіяльність органів управління боржника з доведенням його до банкрутства, господарський суд дійшов висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між вказаними діями/бездіяльністю органів управління боржника, зокрема його засновника та керівника ОСОБА_1 , і доведенням боржника до банкрутства, оскільки ці дії/бездіяльність органів управління боржника не означають, що саме вони, спричинили банкрутство ТОВ "Укр Євро Трейд", оскільки не виключають можливості його спричинення іншими чинниками в межах звичайного господарського ризику субєкта господарювання.
За таких обставин заява ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Євро Трейд" арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича про покладення на ОСОБА_1 субсидіарної відповідальності і стягнення з нього 951342,36 грн. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області
ВИРІШИВ
У задоволенні заяви ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Євро Трейд" арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича про покладення на ОСОБА_1 субсидіарної відповідальності і стягнення з нього 951342,36 грн. відмовити повністю.
Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Це рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.
Повне рішення складено 15 травня 2026 року.

СУДДЯ М.В. Дорошенко