Справа № 569/9292/26

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
08 травня 2026 року м. Рівне
Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Костюк О.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП _________,
за ч. 1 ст. 184 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №751270 від 15.04.2026 зазначено, що 15.04.2026, близько 09 год 30 хв, в АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 неналежно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 14.01.2026, під час конфлікту, перебуваючи в приміщенні Рівненського ліцею «Український» наніс тілесні ушкодження однокласнику, чим ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, що встановлено на підставі постанови про закриття кримінального провадження від 16.03.2026.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, вказала, що в школі хлопці (однокласники) не порозумілися в роздягальні, потерпілий неповнолітній ОСОБА_3 почав копати ногою сумку із спортивним одягом її сина та хотів закинути її на шафу, після чого між її сином та потерпілим зав`язалася штовханина та бійка, наголосила, що після конфлікту хлопці примирилися та пробачили один одному, вважає, що бійка між хлопцями спровокована неправомірними діями потерпілого, зазначила, що належним чином виконує батьківські обов`язки по відношенню до сина, послалася на позитивні характеристика останнього, вказала, що раніше син не конфліктував та не брав участі в бійках, просила закрити провадження у справі.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків. 
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно положень ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і необережності.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна рахуватися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у якості доказів долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №751270 від 15.04.2026, письмові пояснення ОСОБА_1 , копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , свідоцтва про народження ОСОБА_2 , витягу з ЄРДР від 27.01.2026, відомостей з інформаційної бази «Армор» щодо реєстрації події та виклику працівників поліції, заяви представника потерпілого Юськової В.М. про внесення відомостей до ЄРДР від 26.01.2026, письмових пояснень ОСОБА_4 , заяви ОСОБА_4 від 14.01.2026, письмових пояснень ОСОБА_2 , протоколу огляду відеозапису від 06.02.2026, письмових пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , постанови про призначення судово-медичної експертизи від 28.01.2026, висновку експерта №54 від 28.01.2026, постанови про залучення законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 від 04.02.2026, постанови про залучення психолога малолітньому потерпілому ОСОБА_7 від 04.02.2026, протоколу допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_7 від 04.02.2026 із стенограмою, скриншоти із бесід учасників в соціальних мереж, постанови про залучення законного представника малолітньому свідку ОСОБА_8 від 13.02.2026, постанови про залучення психолога малолітньому свідку ОСОБА_8 від 13.02.2026, протоколу допиту малолітнього свідка ОСОБА_8 від 13.02.2026 із стенограмою, постанови про залучення законного представника малолітньому свідку ОСОБА_9 від 18.02.2026, постанови про залучення психолога малолітньому свідку ОСОБА_9 від 18.02.2026, протоколу допиту малолітнього свідка ОСОБА_9 від 18.02.2026 із стенограмою, постанови про залучення психолога малолітньому свідку ОСОБА_10 від 18.02.2026, постанови про залучення законного представника малолітньому свідку ОСОБА_10 від 18.02.2026, протоколу допиту малолітнього свідка ОСОБА_10 від 18.02.2026 із стенограмою, постанови про закриття кримінального провадження від 26.03.2026. 
На переконання суду, зазначені докази не є належними та достатніми доказами вчинення особою адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.
Суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.
Разом з тим, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що у зв`язку з вказаною подією було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження, яке постановою дізнавача сектору дізнання Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Юліанною Павлюк від 26.03.2026 було закрито, у зв`язку з відсутністю в діях малолітньої особи складу кримінального правопорушення.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що передумовою виникнення конфлікту між дітьми стали дії потерпілого, який взяв особисті речі ОСОБА_2 , у зв`язку з чим між ними виникла словесна суперечка, яка в подальшому переросла в бійку, тобто сама подія конфлікту стала наслідком неправомірних дій її учасників.
Крім того, потерпілий вказував на особу порушника – малолітнього ОСОБА_2 , який заподіяв йому тілесні ушкодження.
Разом з тим, ОСОБА_2 надав пояснення про те, що заподіяння ним тілесних ушкоджень ОСОБА_3 є наслідком неправомірних дій останнього.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 перший наніс удар кулаком в ділянку обличчя потерпілого, однак відповідно до висновку судово-медичного експерта будь-яких тілесних ушкоджень у вказаній ділянці не встановлено.
Надалі потерпілий почав наносити удари у відповідь, при цьому, як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, його дії мали активний характер, він неодноразово здійснював замахи та наносив удари кулаками в бік ОСОБА_2 .
Таким чином, постановою про закриття кримінального провадження встановлено, що саме протиправна поведінка потерпілого спровокувала конфлікт, який переріс в бійку між однокласниками, крім того, висновком експерта встановлено, що окремі тілесні ушкодження потерпілий отримав внаслідок ударів частинами тіла по стіні та меблях, а частина ударів ОСОБА_11 не призвели до тілесних ушкоджень потерпілого.
Суд також виходить з того, що адміністративна відповідальність за ст. 184 КУпАП має похідний характер і настає лише за наявності встановленого факту протиправної поведінки дитини або доведеного системного ухилення батьків від виконання обов`язків щодо її виховання.
Втім, до протоколу не долучено жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про неналежну поведінку дитини, її систематичність чи факти виховної занедбаності.
Натомість встановлено одиничний інцидент, що виник унаслідок протиправних дій з боку потерпілого, які спровокували вимушену реакцію малолітнього ОСОБА_2 .
Суд приймає до уваги долучені ОСОБА_1 характеристики малолітнього ОСОБА_2 , в яких зазначено, що хлопчик є членом скаутської організації України «Пласт», ходить на тренування з боксу, навчається в музичній школі та опановує бджолярство в гуртку «Юних бджолярів», що свідчить про позитивні якості останнього, наявність практичних навичок, бажання розвиватися та дисциплінованість. 
Суд зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження від 26.03.2026 має преюдиційне значення для даної справи, оскільки містить встановлені фактичні обставини події, які не спростовані в установленому законом порядку.
Разом з тим, інших доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 дійсно ухилялася від виконання батьківських обов`язків, суду не надано. 
У рішеннях «Малофєєва проти росії» та «Карелін проти росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, у даній справі відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких у визначеному законом порядку, поза розумним сумнівом можливо встановити наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суть якого викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, та винність ОСОБА_1 у його вчиненні, а відтак провадження відносно останньої підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду  Олег КОСТЮК