ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/4728/22 Суддя (судді) першої інстанції: Жукова Є.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 2600-0211-8/129767 від 12 серпня 2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи: з 30.08.1993 по 03.04.1996 року; з 05.04.1996 по 29.10.1996 року, - з 24.01.1997 по 29.12.1999; з 24.01.2000 по 31.05.2000; з 05.10.2000 по 17.01.2001; з 22.01.2001 по 12.04.2001 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком і призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з дати звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 30 липня 2021 року.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року залучено до участі у справі №640/4728/22 в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.08.2021 №262840009372. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 30.08.1993 по 03.04.1996, з 05.04.1996 по 29.10.1996, з 05.11.1996 по 15.01.1997, з 24.01.1991 по 29.12.1999, з 20.01.2000 по 31.05.2000, з 05.10.2000 по 17.01.2001, з 22.01.2001 по 12.04.2001 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.07.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з неповним та невірним з`ясуванням фактичних обставин справи, порушенням норм матеріального права.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року та від 7 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач не подав відзиву на апеляційну скаргу.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою від 30.07.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності, вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.
Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фону України у Київській області від 06.08.2021 №262840009372 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Позивач, вважаючи протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції вказав, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи: з 30.08.1993 по 03.04.1996 року; з 05.04.1996 по 29.10.1996 року, - з 24.01.1997 по 29.12.1999; з 24.01.2000 по 31.05.2000; з 05.10.2000 по 17.01.2001; з 22.01.2001 по 12.04.2001 року, отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.08.2021 №262840009372 про відмову у призначенні пенсії не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та пропорційності, визначеним статтею 2 КАС України, що є підставою для визнання такого рішення протиправним і скасування.
У апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки від 26.07.1982 НОМЕР_1 з 30.08.1993 по 03.04.1996, з 05.04.1996 по 29.10.1996, з 05.11.1996 по 15.01.1997, з 24.01.1991 по 29.12.1999, з 20.01.2000 по 31.05.2000, з 05.10.2000 по 17.01.2001, з 22.01.2001 по 12.04.2001, оскільки за записами трудової книжки не визначається зайнятість повний робочий день в особливо шкідливих і особливо важки умовах праці. Уточнюючих довідок про умови праці та характер виконуваної роботи, видані підприємством, на якому працював заявник, на підставі первинних документів за час виконання роботи, позивач не надав. Пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці визначений частиною третьою статті 114 Закону № 1058 документально не підтверджено.
Керуючись наведеним, апелянт висновує відсутність підстав вважати свої дії протиправними.
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах означених доводів апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
У пункті 5 Рішення №8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років (статті 12 згаданого Закону).
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Пунктом "а" частини 1 статті 13 Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII), в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визначалось, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, який набрав чинності 01.04.2015, пункт "а" частини 1 статті 13 Закону №1788-XII викладено в наступній редакції:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах."
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII вирішено, зокрема: визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 резолютивної частини Рішення).
Стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення).
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах (пункт 3 резолютивної частини Рішення).
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 від 26.07.1982 НОМЕР_1 : з 01.09.1980 по 20.07.1982 навчався в ПТУ№84 м. Первомайськ Ворошиловградської області; 22.07.1982 прийнятий на роботу на завод К. Маркса в цех №1 токарем 3-го розряду; 14.10.1982 переведений на посаду токаря 2-го розряду цех №1; 02.11.1983 звільнений з заводу у зв`язку з призовом в Радянську армію; з 11.11.1983 по 10.12.1985 проходив службу в рядах Радянської армії; 17.02.1986 прийнятий слюсарем - інструментальником 4-го розряду на Первомайський машинобудівний завод; 10.11.1986 переведений в цех №26 з перекваліфікацією на фрезерувальника; 10.02.1987 присвоєний в цех №26 2 розряд фрезерувальника; 24.07.1987 переведений в цех №26 токарем 4- го розряду; 14.11.1991 присвоєно 5-й розряд токаря в цеху №27; 19.08.1993 звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням; 30.08.1993 прийнятий учнем гірноробочого очисного забою підземного з повним робочим днем під землею на шахту «Первомайська»; 17.11.1993 переведений гірномонтажником 5-го розряду підземним з повним робочим днем ПІД землею; 06.09.1994 переведений електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею на ділянках ЕМО; 03.04.1996 звільнений за п.5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням на шахту «Золоте»; 05.04.1996 прийнятий за переведенням з шахти «Первомайська» на шахту «Золоте» гірноробочим підземним 2 розряду з повним робочим днем під землею діл.№2; 16.04.1996 переведений електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем під землею, діл. №2; 29.10.1996 звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням; 05.11.1996 прийнятий на посаду токаря 4-го розряду інструментального цеха за контрактом в АТ «Первомайський електромеханічний завод»;15.01.1997року звільнений заводу за власним бажанням за ст..38 КЗпП України; 24.01.1997 прийнятий за договором на посаду електрослюсаря 5 -го розряду підземного з повним робочим днем під землею; 07.05.1997 переведений електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею;29.12.1999 звільнений за п.7 ст..40 КЗпП України;24.01.2000 прийнятий на посаду гірномонтажника підземного 4-го розряду з повним робочим днем під землею в ДП ДХК «Первомайськвугілля»; 31.05.2000 звільнений за ст..38 КЗпП України за власним бажанням; 05.10.2000 прийнятий електрослюсарем 5-го розряду підземним з повним робочим днем під землею в ДП ДХК « Первомайськвугілля»;17.01.2001 звільнений за п.7 ст. 40 КЗпП України за з`явлення в нетверезому стані; 22.01.2001 прийнятий на посаду електрослюсаря підземного 5-го розряду з повним робочим днем під землею в ДП ПХК «Первомайськвугілля»; 12.04.2001 року звільнений за ст..38 КЗпП України за власним бажанням; 12.08.2001 Первомайським центром зайнятості розпочато виплату допомоги безробіттю згідно з п.1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; 12.08.2001 скорочено виплату допомоги по безробіттю з п.5,3 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; 10.11.2001 року відновлено виплату допомоги по безробіттю згідно п.1 ст.28 ЗУ «Г загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; 01.09.2005 прийнятий в Торгово-технічний центр «Омега» на посаду слюсаря; 30.03.2007 звільнений за ст .38 КЗпП за власним бажанням.
Позивачем були надані довідки від 12.11.2021 №4577, №4578, №4579, №4580, №4581 щодо роботи на гірничому виробництві під землею повний робочий день.
Наведене свідчить про непослідовність висновків пенсійного органу та безпідставність покликань на відсутність доказів зайнятості повний робочий день в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці.
В контексті наведеного та доводів апелянта, покладених ним в основу своїх заперечень проти задоволення даного позову, суд апеляційної інстанції також враховує, що за частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Отже, апелянт, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у позивача пільгового стажу, що дає право на пенсію за пунктом першим частини другої статті 114 Закону №1058-IV, враховуючи конкретні обставини цієї справи, мав право на звернення до підприємства, на якому працювала особа, із вимогою про надання необхідних додаткових документів, здійснення відповідної перевірки достовірності поданих відомостей та умов праці, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, проте доказів вчинення таких дій суб`єктом владних повноважень у ході судового розгляду надано не було, як і не доведено відсутності у трудовій книжці позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, відповідних записів чи наявність неточностей. 
У частині висновків апелянта про те, що прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії та визначення її розміру відноситься виключно до компетенції Пенсійного фонду, судова колегія враховує, що обираючи спосіб захисту порушеного права суд першої інстанції зобов`язав повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.07.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
На підставі вищенаведеного у сукупності, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не спростовують висновків суду першої інстанції, відтак не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно зі статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

І.О. Грибан