ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/21583/25 Головуючий 1 інстанції: Штих Т.В.
Провадження №33/818/552/26    Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.1 ст.184 КУпАП  

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І., 
- за участю особи, яку притягнуто 
до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
- захисника Мишкова Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2025 року,- 

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. 

Зміст оскаржуваного судового рішення суду та встановлені судом першої інстанції обставини
Відповідно до постанови ОСОБА_1 ухилився від виконання покладених на нього батьківських обов`язків, передбачених ст.150 СК України, внаслідок чого його неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06 жовтня 2025 року приблизно об 11-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 спричинив тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діагноз: струс головного мозку внаслідок поверхневої травми носу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції належним чином про дату, час та місце розгляду справи не повідомлявся. Вказав, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто за його відсутності. Зазначив, що матеріали справи медичної довідки про наявність у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень та письмових пояснень ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , не містять.

Позиції учасників апеляційного провадження
В судовому засіданні апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Мишков Д.Є. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та захисника, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Згідно з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п.4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Конструкція наведеної норми закону є бланкетною, яка описує правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я та безпечні умови життя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Батькам забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Системний аналіз зазначеного закону свідчить про те, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини ; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ; поважати дитину ; утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї . Батькам забороняються будь-які види експлуатації своєї дитини ; фізичні покарання дитини, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, при викладенні фактичних обставин цього правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено від виконання яких конкретно обов`язків, передбачених ст.150 СК України, батьки чи особи, які їх замінюють, ухилялися і протягом якого проміжку часу.

Як слідує із постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.184 КУпАП за «ухилення від виконання батьківських обов`язків, внаслідок спричинення його малолітнім сином тілесних ушкоджень іншій малолітній особі».

Однак, диспозиція цієї статті не містить такої кваліфікуючої ознаки як «ухилення від виконання батьківських обов`язків, внаслідок спричинення малолітнім сином тілесних ушкоджень іншій малолітній особі».

Крім того, ні в протоколі, ні в постанові суду не зазначено проміжку часу протягом якого тривало це правопорушення, хоча воно є триваючим, тобто не припиняється з моментом його вчинення, а триває протягом певного часу.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не розкрита об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, внаслідок незазначення суті адміністративного правопорушення, а саме не конкретизовано в чому саме виразилося ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не наведено даних щодо об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, тому вважати наявним в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, підстав не має.

Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав та дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий          А.І. Люшня