Справа № 171/274/26
3/215/770/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Науменко Я.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від ВП № 10 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не повідомив, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.01.2026 серії ЕПР1 №576189, водій ОСОБА_1 26.01.2026 о 21:19 в м. Зеленодольськ по проспекту Незалежності керував Opel Astra н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатору драгер та у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зафіксовано на відеореєстратор 799007. 
14.04.2026 від адвоката Кудлюка О.І. надійшла заява про вступ у справу як представника Остапенка С.О..
15.04.2026 справу було відкладено на 13.05.2026 у зв`язку з клопотанням захисника.
13.05.2026 ОСОБА_2 надіслав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції та клопотання про закриття адміністративного провадження, посилаючись на недоведеність вини ОСОБА_1 та істотні порушення вимог матеріального і процесуального закону під час оформлення адміністративних матеріалів. У клопотанні зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 576189 від 26.01.2026, ОСОБА_1 26.01.2026 о 21:19 год. у м. Зеленодольськ по проспекту Незалежності керував транспортним засобом «Opel Astra» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та почервоніння очей, при цьому від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та у медичному закладі відмовився. На думку сторони захисту, наявні у справі матеріали не підтверджують належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Захисник посилається на положення ст.ст. 245, 251, 266, 280 КУпАП, відповідно до яких обов`язок доведення вини особи покладається на орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, а постанова суду має ґрунтуватися виключно на достатніх, належних та допустимих доказах. У клопотанні зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано місце зупинки транспортного засобу, не зазначено підставу його зупинки, відсутні письмові пояснення ОСОБА_1 , а також не долучено матеріали відеофіксації з бодікамер працівників поліції, що, на думку сторони захисту, ставить під сумнів викладені у протоколі обставини. Крім того, захисник звертає увагу суду на те, що в акті огляду та направленні на медичний огляд від 26.01.2026 року, що ОСОБА_1 було доставлено до закладу охорони здоров`я працівником поліції, тоді як у протоколі міститься запис про його відмову від проходження медичного огляду, що, на думку захисту, свідчить про суперечності у матеріалах справи. Також сторона захисту посилається на положення ст. 62 Конституції України, практику Європейського суду з прав людини та практику Верховного Суду, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи чи перебирати на себе функції сторони обвинувачення. У зв`язку з наведеним сторона захисту просить закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.
Положеннями ч.2 ст.268 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких участь особи є обов`язковою. Даний перелік не містить справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.
Виходячи з положень ч.2 ст.268 КУпАП участь особи, що притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вимогами ст. 251 КУпАП визначено, що доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані, окрім іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, у якому повноважною особою зазначаються усі необхідні відомості для подальшого прийняття судом рішення у справі. Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, крім випадків, передбачених статтею 258 цього Кодексу, та повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, суб`єктом даного правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом.
За такого, вимога працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, заявлена до особи, яка не керує транспортним засобом, носить неправомірний характер та невиконання такої вимоги не свідчить про скоєння особою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та, відповідно, не має наслідком притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 27 постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14, відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
За змістом ст.252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №576189 від 26.01.2026 додані наступні матеріали: направлення на огляд (а.с. 5); рапорт (а.с. 3); акт огляду (а.с.4); довідка, згідно з якою ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії « НОМЕР_2 » категорії «А,В,С» (а.с. 6); долучений до матеріалів справи відеозапис (а.с. 7) не містить фіксації безпосередньо події, яка, за твердженням працівників поліції, мала місце 26.01.2026 та стала підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Більш того, надані суду відеоматеріали не містять взагалі повного та безперервного хронологічного перебігу подій, зокрема моменту зупинки транспортного засобу, спілкування працівників поліції з водієм, виявлення ознак сп`яніння, роз`яснення прав та пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
За таких обставин диск, на якому відсутні відеозаписи, не може вважатися належним, допустимим та достатнім доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки не дає можливості суду достовірно встановити фактичні обставини події та перевірити дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП під час оформлення адміністративного матеріалу.
Порядок використання спеціальних засобів фіксації регульовано Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену Наказом МВС 18.12.2018 року №1026, де п.п.4,5 передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Окрім цього, (п.п.5,6,9 розділу VIII) контроль за використанням технічних приладів і технічних засобів, здійснює відповідальна особа, за інформацією, отриманою з їх допомогою,- безпосередньо керівник органу, підрозділу поліції. Дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції. Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки. Відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції,- без коригування.
Судом встановлено, що матеріали відеофіксації з бодікамер працівників поліції до матеріалів справи не долучені, що позбавляє суд можливості перевірити обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема факт керування транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння та факт відмови особи від проходження огляду.
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено підставу зупинки транспортного засобу та конкретне місце його зупинки.
Також судом встановлено суперечності між матеріалами справи, а саме: у направленні на медичний огляд та акті огляду зазначено, що ОСОБА_1 було доставлено до закладу охорони здоров`я працівником поліції, тоді як у протоколі міститься інформація про відмову особи від проходження медичного огляду.
Інших належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.
Вважаю, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення.
Таким чином, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, оцінюються критично.
За таких обставин, при відсутності достатніх, допустимих і достовірних доказів вчинення правопорушення і наявності вини особи, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст.130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
ПОСТАНОВИЛА:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. 

Суддя