Справа № 396/1787/25
Провадження № 2/396/71/26

РІШЕННЯ
Іменем України

03.04.2026 року м. Новоукраїнка 
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді: Цесельської О.С.,
за участю секретаря судового засідання: Луценко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу №396/1787/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про захист прав споживачів, визнання умов договору недійсними, застосування наслідків недійсного правочину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 14.09.2024 р. між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №14.09.2024-100001590, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 19 000,00 гривень, строком на 124 днів. Однак, відповідач всупереч Закону та умовам договору своїх зобов`язань перед позивачем не виконав, внаслідок чого за відповідачем наявна заборгованість за кредитним договором в сумі 43700,00 грн., з яких: 19 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 11 780,00 грн. заборгованість по процентам, 3 420,00 грн. – комісії, 9 500,00 грн. – по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Крім того, представник просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2422,40 грн..
Ухвалою судді Русіної А.А. від 29.08.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.
29.09.2025 р. від представника відповідача - адвоката Працевитого Г.О. через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить зменшити заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за процентами, у зв`язку з проходження ОСОБА_1 військової служби у ЗСУ та застосування положення ч. 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також врахування здійсненої часткової сплати заборгованості в розмірі 7 600,00 грн.. 
29.09.2025 р. представник відповідача - адвокат Працевитий Г.О. через систему "Електронний суд" надіслав зустрічну позовну заяву до ТОВ «Споживчий центр», в якій просить визнати недійсним п. 8, 9 Заявки кредитного договору №14.09.2024-100001590 від 14.09.2024 р., п. 8, 9 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №14.09.2024-100001590 від 14.09.2024 р. та п. 5 паспорту споживчого кредиту, підписані між ОСОБА_1 та ТОВ "Споживчий Центр", що передбачає обов`язок позичальника сплачувати комісію за надання кредиту в розмірі 9% від суми Кредиту, що дорівнює 1 710,00 грн. та комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1 710,00 грн., яка нараховується у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. У порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину, представник просить зобов`язати ТОВ "Споживчий Центр" здійсними переахунок заборгованості за кредитним договором №14.09.2024-100001590 від 14.09.2024 р.. Крім того, представник просить здійснити перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 02.10.2025 р. зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження із первісним позовом, здійснено перехід з розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 30.12.2025 р. цивільну справу прийнято до провадження судді Цесельської О.С..
Ухвалою суду від 05.02.2026 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.
27.03.2026 р. від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків, надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №14.09.2024-100001590 від 14.09.2024 р. з поточним сальдо 34200,00 грн..
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в позовних вимогах просила проводити розгляд даної справи за їхньої відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 03.04.2026 р. через систему "Електронний суд" надіслав письмову промову в дебатах, в яких повністю підтримує заявлені в зустрічній позовній заяві вимоги, просить частково зменшити розмір заборгованості, визначений позивачем, та визнати деякі положення кредитного договору №14.09.2024-100001590 від 14.09.2024 р. недійсними. Крім того, просить стягути з ТОВ "Споживчий Центр" витрати на правову допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.09.2024 р. між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №14.09.2024-100001590, згідно умов якого останній було надано кредит у розмірі 19000, 00 грн. строком на 124 дні з дати його надання, дата повернення кредиту 15.01.2025 року. Договір підписаний електронним ідентифікатором А283.
Відповідно до п. 5 Заявки кредитного договору №14.09.2024-100001590 від 14.09.2024 р. продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена.
Відповідно до п. 3.1. пропозиції про укладення кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Згідно з п. 7 заявки, процентна ставка- фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування кредитом яка застосовується протягом усього строку на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Відповідно до п. 9 завки, комісія пов`язана з наданням кредиту - 9% від суми кредиту та дорівнює 1 710 гривень 00 копійок у кожному з 2 чергових періодів. 
14.09.2024 р. на виконання умов зазначеного кредитного договору ТОВ "Споживчий центр" перерахувало на банківську картку НОМЕР_1 , зазначену ОСОБА_1 у вказаному договорі, кредитні кошти у розмірі 19 000,00 грн., номер транзакції в системі iPay.ua - 509691710.
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №14.09.2024-100001590 від 14.09.2024, року, заборгованість ОСОБА_1 складає: 19 000,00 грн. основний борг; 11 780,00 грн. проценти, 2 420,00 - комісія; 9 500,00 - неустойка, а всього 43700,00 грн..
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та не заперечується самимсторонами укладення Кредитного договору (оферти) №14.09.2024-100001590 від 14.09.2024 р., за умовами яких ОСОБА_1 отримала грошові кошти в сумі 19000,00 грн. шляхом їх перерахування на зазначену нею банківську картку № НОМЕР_1 . Усі документи підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е283. Відтак, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно взяла на себе певні зобов`язання.
Оскільки, стороною позивача доведено укладення кредитного договору між сторонами. Однак, в порушення умов договору позики, відповідач не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту у повному розмірі, лише частково сплативши заборгованість в сумі 7 600,00 грн., що також підтверджується та не заперечується самими сторонами. На час розгляду справи доказів повністю сплати боргу не подано, тому є підстави для стягнення з ОСОБА_1 основного боргу в розмірі 11 400,00 грн. (з відрахуванням сплати 7 600,00 грн.).
Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом суд зазначає наступне.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року №1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».
Згідно довідки т.в.о командира військової частини НОМЕР_2 від 19.09.2025 р. ОСОБА_2 , лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом з 01.07.2020 року, з 28.04.2025 р. зарахована у списки в/ч НОМЕР_2 (а.с. 77).
У матеріалах справи міститься копія контракту про проходження військової служби в ЗСУ на посадах офіцерського складу (а.с. 79).
Згідно копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 21.12.2022 р. №72-РС, ОСОБА_3 стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 слід йменувати " ІНФОРМАЦІЯ_1 " на підставі свідоцтва про шлюб.
Відповідно до довідки т.в.о командира військової частини НОМЕР_2 від 22.09.2025 р. ОСОБА_2 , у період з 11.05.2025 по 14.05.2025; з 17.05.2025 по 21.05.2025; з 25.05.2025 по 28.05.2025; з 03.06.2025 по 07.06.2025; з 13.06.2025 по 19.06.2025; з 23.06.2025 по 30.06.2025; з 04.07.2025 по 11.07.2025; з 14.07.2025 по 20.07.2025; з 22.07.2025 по 25.07.2025; з 27.07.2025 по 30.07.2025; з 02.08.2025 по 10.08.2025 ОСОБА_1 брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецткій області, Бахмутському р-ні, Часовоярська ТГр (а.с. 78).
Відповідно до копії військового квитка, серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 проходить військову службу з 18.06.2016 р. і по теперішній час (а.с. 72-73).
20 серпня 2018 року ОСОБА_4 видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 (а.с. 75).
Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що відповідачка станом на час укладення спірного договору та станом на час розгляду справи має статус військовослужбовця Збройних Сил України та учасника бойових дій, а тому на неї поширюються пільги, передбачені п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто, у неї відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.
За встановлених вище обставин, не підлягають стягненню із відповідачки на користь позивача відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором.
Крім того, позивач прохав стягнути з відповідача 3420,00 грн. комісії за обслуговування кредиту та 9500,00 грн. неустойки за зазначеним кредитним договором.
Але суд приходить до висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2ст. 625 ЦК. а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Таким чином, з урахуванням положень Закону № 2120-1X, яким доповнено розділ IV «Прикінцеві та перехідних положень п. 6-1 Закону Україні «Про споживче кредитування», не підлягає стягненню неустойка, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо стягнення комісії, то суд виходить з наступного.
При визначенні підстав та порядку нарахування комісії, потрібно керуватися положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», якими кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування».
Згідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З огляду на зміст приписів частин 1 та 2 статті 228 ЦК України умова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. В договорі встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальника, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
За наведених обставин вимога про стягнення 3420,00 грн. комісії за обслуговуванням кредиту, яка хоча і погоджена з позичальником, але за своєю нікчемністю не підлягає задоволенню.
Розглядаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "Споживчий центр" про захист прав споживача, визнання умов договору недійсними, суд зазначає наступне.
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Обставин, які б вказували на наявність ознак нікчемності наведених позивачкою за зустрічним позовом окремих положень кредитного договору, судом не встановлено.
Судом встановлено, що на виконання умов спірного кредитного договору ОСОБА_1 підписала такий у наведений вище спосіб, без заперечень отримала грошові кошти та використовувала їх, що і не заперечується самою ОСОБА_1 , зокрема у відзиві на позовну заяву та зустрічній позовній заяві.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладання договору про споживчий кредит відмовитися від договору без пояснення ним причин, у тому числі в разі отримання ним коштів. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю одержані кошти.
Тобто, якщо позивачка за зустрічним позовом вважала, що договір суперечить законодавству України, що він укладений зі значними порушеннями законодавства, та умови даного договору виявились для позивача не зрозумілими, та, на його думку, порушують права як споживача, вона мала право відмовитися від договору протягом 14 днів з дня укладання договору. Але, як вбачається з зустрічної позовної заяви усі вищезазначені вимоги до суду від позивача з`явилися пізніше, після унеможливлення оплати боргових зобов`язань.
За таких обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування положень ч. 2 ст. 215 ЦК України та визнання окремих умов оспорюваного договору нікчемними та такими що не підлягають застосуванню, визнання несправедливих умов договору, часткову відсутність права вимоги, щодо стягнення комісій.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 632 грн. 00 коп. (11 400,00 х 100 : 43 700,00 = 26,09 %, 2422,40 х 26,09 % = 632 грн. 00 коп.).
Відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" та ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", позивачка за зустрічним позовом звільняється від сплати судового збору, а відтак судові витрати за зустрічним позовом у задоволенні якого відмовлено, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі ст.ст. 202, 215, 526, 530, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1082, ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282, 416, 417 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №14.09.2024-100001590 від 14.09.2024 р. у розмірі 11400,00 грн., з яких: 11400,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 632,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
В іншій частині первісного позову відмовити.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про захист прав споживачів, визнання умов договору недійсним та застосування наслідків недійсного правочину - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.
Повний текст рішення складено 13.04.2026 року.

Суддя:     О. С. Цесельська