ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/7260/24 пров. № А/857/4818/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Хобор Р.Б.,
суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження, у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року, що ухвалив суддя Кафарський В.В. у місті Івано-Франківську, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 300/7260/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;
- зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 червня 2024 року № 176 позивача виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 21 червня 2024 року. Станом на момент звільнення позивачу не виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно. 
Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою від 25 липня 2024 року, в якій, серед іншого, просив провести виплату грошової компенсації за неотримане речове майно. 
Листом від 12 серпня 2024 року за № 1976 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки він має право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) та Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 (Далі – Порядок № 178)
14 січня 2025 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд прийняв рішення, відповідно до якого в задоволенні адміністративного позову відмовив.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу, як військовослужбовцю за призовом під час мобілізації на особливий період, при звільненні предмети речового майна, які ним не були отримані з будь-яких причин за період служби, не видаються, тобто при звільненні в нього не виникає право на отримання такого речового майна. Суд встановив, що в позивача, який був зарахований на всі види грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 та звільнений зі служби в особливий період, не виникло право на отримання грошової компенсації за речове майно, яке не було отримане ним під час проходження служби, а отже, у відповідачів не виникло обов`язку щодо виплати позивачу відповідної грошової компенсації.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.
Таку позицію обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, надавши пріоритет положенням відомчої інструкції над нормами закону та постанови Кабінету Міністрів України. Скаржник зазначає, що відомчий акт не може обмежувати права військовослужбовців, які визначені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, а положення законодавства не містять жодних винятків для військовослужбовців за призовом під час мобілізації щодо права на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні з військової служби.Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Позиція відповідачів зводиться до того, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача права на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно. Відповідачі зазначають, що положення Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період чітко визначають особливості речового забезпечення різних категорій військовослужбовців, зокрема мобілізованих, та встановлюють спеціальний порядок для військовослужбовців за призовом під час мобілізації на особливий період, який передбачає, що предмети речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, при звільненні не видаються, а отже, не виникає і права на грошову компенсацію їх вартості.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.06.2024 №176 позивач виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 21.06.2024.
Однак, відповідачем не виплатив грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою від 25.07.2024, в якій, серед іншого, просив провести виплату грошової компенсації за неотримане речове майно (а.с. 7).
Листом від 12.08.2024 за №1976 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно.
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Абзацом 2 п. 1 ст .9-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби Безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Як передбачено п.п. 2-3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (далі Порядок № 178), що набув чинності 22.03.2016, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Згідно з п. 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі військова частина), а командирам (начальникам) військової частини наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (п. 5 Порядку № 178).
Відповідно до пункту 4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232 (далі - Інструкція № 232), військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. 
Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178. 
Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
У свою чергу пунктом 29 розділу V Інструкції № 232 визначено, що у разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом осіб офіцерського складу предмети речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, не видаються.
Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.грудня 2008 року № 1153/2008, передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Верховний Суд у постанові від 24 червня 2025 року у справі № 560/4729/24 роз`яснив порядок застосування пункту 29 розділу V Інструкції № 232, а саме:
“Аналіз змісту вказаних положень свідчить про те, що норма пункту 29 розділу V Інструкції № 232 спрямована саме на збереження в наявності у військової частини предметів речового майна для передачі їх за потреби новопризначеним військовослужбовцям і жодним чином не обмежує право військовослужбовця на отримання компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі, яке встановлено статтею 9-1 Закону № 2011-XII.
До того ж варто зауважити, що визначення порядку виплати компенсації за неотримане речове майно, яке покладено Законом на Кабінет Міністрів України, ніяким чином не дає право Кабінету Міністрів України обмежувати право військовослужбовця на компенсацію за неотримане речове майно, яке прямо визначено Законом.
З викладеного висновується, що пункт 29 розділу V Інструкції № 232, не може бути підставою для відмови у виплаті позивачу грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.
Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що позивач звільнений у запас з військової служби, має право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, оскільки, відповідає вимогам, встановленим пунктами 2 та 3 Порядку № 178.”
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, апеляційний суд, при вирішенні цієї справи враховує, що пункт 29 розділу V Інструкції № 232 не може бути підставою для відмови позивачу у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно.
Апеляційний суд встановив, що, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 червня 2024 року № 176, ОСОБА_1 був звільнений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 21 червня 2024 року.
Також, на підставі атестату № 416, апеляційний суд встановив, що позивач під час проходження військової служби, з 26 листопада 2023 року по 21 червня 2024 року, не отримав речове майно в повному обсязі. 
Отже, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, відповідно до статті 9-1 Закону № 2011-XII та Порядку № 178, за період з 26 листопада 2023 року по 21 червня 2024 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 21 червня 2024 року.
Апеляційний суд також зазначає, що з матеріалів справи встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 не має статусу юридичної особи, не здійснює власної фінансової діяльності та знаходиться на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З огляду на викладене, саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , як суб`єкт, який здійснював фінансове забезпечення позивача, необхідно зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно.
Цей висновок є підставою для задоволення позову.
Відтак, апеляційний суд вважає, що для належного захисту прав позивача, з врахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, необхідно визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, за період з 26 листопада 2023 року по 21 червня 2024 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 21 червня 2024 року, та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за вказаний період.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому рішення суду необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.
Апеляційну скаргу, на думку апеляційного суду, необхідно задовольнити.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року в справі № 300/7260/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, за період з 26 листопада 2023 року по 21 червня 2024 року, виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на день звільнення з військової служби, 21 червня 2024 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, за період з 26 листопада 2023 року по 21 червня 2024 року, виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на день звільнення з військової служби, 21 червня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель