Справа № 455/499/26
Провадження № 1-кп/455/150/2026

ВИРОК
Іменем України

27 квітня 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026141320000068 від 03.03.2026 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, згідно ст.89 КК України судимості не має, - 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,
сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 02.03.2026 року о 12 годині 15 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання наркотичного засобу для власного вживання, без мети збуту, перебуваючи за адресою: м.Старий Самбір, вул.Дністрова, Самбірського району Львівської області, поблизу об`єкта незавершеного будівництва – КНП СМР «Старосмбірська районна лікарня», незаконно зберігав при собі подріблену речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів є канабісом, в перерахунку на висушену речовину масою 14,5231 грам, яка відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено та згідно Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188, відноситься до невеликих розмірів, яку 02.03.2026 року було виявлено та вилучено під час проведення поверхневого огляду працівниками поліції ВнП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області.
Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовно обвинувачується у кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.309 КК України.

Допитаний ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку у незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, визнав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним обставинам в обвинувальному акті, та пояснив, що 03.03.2026 року, біля 12 години 00 хвилин, він прогулювався в м.Старий Самбір і під час цієї прогулянки мав з собою заборонену речовину – канабіс, яку мав намір вжити. Рослину коноплі він виростив вдома для власного споживання. У вчиненому щиро розкаявся.
Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.
З врахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу), вчиненого обвинуваченим, винуватості в цьому обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Обираючи покарання обвинуваченому у незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, вказане кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України є проступком, особу винного, який з місця проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та і лікаря нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд не знаходить.

Аналізуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також особу винного.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.
А тому, при таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого слід обрати міру покарання, передбачену санкцією ч.1 ст.309 КК України, - у виді обмеження волі, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.
З урахуванням повного та беззастережного визнання обвинуваченим вини, щирого каяття, віку та стану його здоров`я, відсутності обставин, що обтяжують покарання, думки учасників провадження, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. 
З огляду на викладене, обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Питання про речові докази вирішити в порядкуст. 100 КПК України.
Судові витрати, згідност.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 .
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, призначивши йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний західобвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не обирався.
Речові докази, а саме:
-один пластмасовий горщик білого кольору, який знаходиться в спец.пакеті НПУ РSР 3347311 та зданий на зберігання в камеру зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів ВП №1 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області - знищити.
-паперовий згорток із вмістом подрібленої речовини сіро-зеленого кольору розслинного походження з вмістом канабісу масою 14,5231 грам, який знаходиться в спец.пакеті МВС Україна «Експертна служба» №6499557, та зданий на зберігання в камеру зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів ВП №1 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області - знищити.
Судові витрати у справі на залучення експерта для проведення експертизи №СЕ-19/107-26/2335-НЗПРАП від 05.03.2026 року у кримінальному провадженні №12026141320000068 в розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок, стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя  ОСОБА_1