Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
26 травня 2026 р. справа № 520/1369/26
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом Приватної фірми "АРТОН" (проїзд Верещаківський, буд. 38-А, м. Харків, 61030, код ЄДРПОУ 30359284) до Київської митниці Державної митної служби України (бульв. Гавела Вацлава, буд. 8А, м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
Приватна фірма "АРТОН" звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Державної митної служби України, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UA100430/2025/000018/1 від 28.07.2025.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду в адміністративній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження на підставі п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі, при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Приватною фірмою "АРТОН" (Покупець) та PROTECH ORGANO FOODS PVT LTD (Індія) (Продавець) укладений контракт №2301 від 23.01.2025, на підставі якого позивачем ввезеного на територію України товар, митна вартість якого визначена позивачем за основним методом, передбаченим ст. 58 МКУ - за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. Для розмитнення товару 28.07.2025 була подана електронна митна декларація №25UA100430585518U1 разом із документами на підтвердження митної вартості товару. За результатами розгляду декларації №25UA100430585518U1 та доданих до неї документів відповідач 28.07.2025 видав рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000018/1, мотивуючі прийняте рішення невідповідностями у наданих документах, що не дозволяють достовірно встановити митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості. За результатами вивчення направлених позивачем додаткових документів рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000018/1 від 28.07.2025 залишене без змін, а недоліки у документах, що стали підставою для його прийняття відповідач вважав не усунутими. Незважаючи на надані додаткові документи митний орган вважав, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості. Позивач вважає рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UA100430/2025/000018/1 від 28.07.2025 протиправним з огляду на те, що під час митного оформлення декларантом надано всі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, та які підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, згідно з вимогами МКУ.
Київською митницею надано до суду відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. Крім того, у митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що у відзиві відповідач, по суті, повторює мотиви, наведені в рішенні про коригування митної вартості, та зазначає, що документи, подані декларантом під час митного оформлення, містили розбіжності, не містили повної інформації для підтвердження митної вартості, не підтверджували числових значень її складових, а також що додаткові документи не усунули виявлених митницею недоліків. Такі доводи є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються поданими позивачем документами та не узгоджуються з усталеною практикою Верховного Суду щодо застосування статей 53, 54, 55, 57, 58, 64 Митного кодексу України.
Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, згідно яких митниця наголошує на тому, що позивачем документально не підтверджено митну вартість товару. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що між Приватною фірмою "АРТОН" (Покупець) та PROTECH ORGANO FOODS PVT LTD (Індія) (Продавець) укладений Контракт №2301 від 23.01.2025.
Відповідно до п.1.1. розділу І Контракту Продавець продає Покупцеві заморожену або охолоджену рибу та морепродукти (у подальшому Товар) згідно інвойсу та ціни узгодженої Сторонами.
Згідно з п. 1.2 розділу І Контракту Інвойс є невід`ємною частиною цього Контракту. 
Пунктом 3.1 Контракту визначено, що ціна товару, яка є предметом купівлі-продажу, вказується в інвойсі в USD.
Відповідно до п. 4.2 Контракту, уточненого у проформі інвойсі № POF/PL/24-25/113 від 23.01.2025, умовою оплати за товар є передплата, яка відповідно до інвойсу становить 30% суми означеної в інвойсі, що дорівнює 32280,00 доларів США (повна вартість партії товару за інвойсом №POF/PL/24-25/113 від 23.01.2025 - 107600,00 доларів США).
На попередню оплату товару продавцем за контрактом виписана проформа інвойс №POF/PL/24-25/113 від 23.01.2025 на поставку креветки в асортименті та морепродуктів на суму 107600,00 доларів США. 
Інвойс №POF/PL/24-25/113 від 23.01.2025 оплачений платіжною інструкцією в іноземній валюті №2 (підстава переказу: проформа інвойс №POF/PL/24-25/113 від 23.01.2025 та контракт №2301 від 23.01.2025), сума платежу 32280,00 доларів США.
Комерційний Інвойс №POF /25-26/008 від 30.04.2025 виписаний на остаточну оплату партії товару, обумовленого проформою – інвойсом №POF/PL/24-25/113 від 23.01.2025, сума оплати за цим інвойсом становить 70 відсотків від його загальної ціни, тобто 75320,00 доларів США, при цьому в інвойсі продавець посилається і на проформу інвойс №POF/PL/24-25/113 від 23.01.2025, що виписаний раніше.
Оплата комерційного інвойсу №POF /25-26/008 від 30.04.2025 проведена платіжною інструкцією в іноземній валюті №12 від 24.07.2025 (підстава переказу: проформа інвойс №POF/25-26/008 від 30.04.2025 та контракт №2301 від 23.01.2025), сума платежу 75320,00 доларів США.
Для розмитнення товару 28.07.2025 була подана електронна митна декларація №25UA100430585518U1 щодо митного оформлення товару, ввезеного позивачем на територію України на підставі Контракту №2510 від 25.10.2024, митна вартість якого визначена позивачем за основним методом, передбаченим ст. 58 МКУ - за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.
За митною декларацією №25UA100430585518U1 ввезено на митну територію України товар:
1. Креветка варено-морожена (Litopenaeus Vannamei) очищена, з хвостом, заморозка IQF, без харчових домішок, в глазурі 30%. Розмірний ряд: 31-40шт/фунт. Вага нетто: 8000кг, з врахуванням ваги крижаної глазурі 30%, упаковано в 800 карт. коробів (з вкладенням п/е пакета, термоусадочна плівка, п/е тесьма). Дата виробництва: 02/2025р. Термін придатності: 24 місяці. Виробник: Premier Exports International (#644). Країна виробництва: IN. (Індія). 
2. Креветка варено-морожена (Litopenaeus Vannamei), без панцира, без голови, без хвоста, заморозка IQF, без харчових домішок, в глазурі 30%. Розмірний ряд: 100 200шт/фунт. Вага нетто: 2000кг, з врахуванням ваги крижаної глазурі 30%, упаковано в 200 карт. коробів (з вкладенням п/е пакета, термоусадочна плівка, п/е тесьма). Дата виробництва: 02/2025р. Термін придатності: 24 місяці. Виробник: Premier Exports International (#644). Країна виробництва: IN. (Індія).
Разом із декларацією з метою підтвердження митної вартості ввезеного товару позивачем відповідно до вимог МК України та за даними Картки відмови в прийнятті митної декларації №UA100430/2025/000136 подано наступний перелік документів:
- Сертифікат якості (Certificate of quality) - сертифікат якості б/н від 30.04.2025;
- Рахунок-фактура (Commercial invoice) - №POF/25-26/008 від 30.04.2025;
- Коносамент (Bill of lading) - №252985513 від 21.05.2025;
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) - №171426 від 27.07.2025;
- Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) - №SO/2025/016/0271649A/00002102 від 09.05.2025;
- Акт про проведення огляду (переогляду) товарів - №UA500110/2025/000854 від 26.07.2025;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару - №12 від 24.07.2025;
- Банківський платіжний документ, що стосується товару - №2 від 20.03.2025;
- Страховий поліс - №1002002125Р104353345 від 16.06.2025;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів - №2301 від 23.01.2025;
- Договір про надання послуг митного брокера - №25-08-22 від 25.08.2022;
- Інформація про позитивні результати державних видів контролю (принцип «єдиного вікна») - ідентифікатор справи №13166523 від 28.07.2025;
За результатами розгляду декларації №25UA100430585518U1 та доданих до неї документів Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000018/1 від 28.07.2025.
Підставами прийняття вказаного рішення зазначено (пункт 33):
1) В платіжній інструкції №2 від 20.03.2025 в гр.70 «Призначення платежу» зазначено посилання на проформу-інвойс від 23.01.2025 №POV/PI/24-25/113, проте вказаний документ до митного органу не надано та немає можливості ідентифікувати до оцінюваного товару;
2) Платіжна інструкція №2 від 20.03.2025 видана раніше ніж інвойс від 30.04.2025 №POF/25-26/008;
3) Страховий поліс від 16.06.2025 №1002002125Р104353345 укладено значно пізніше ніж коносамент від 21.05.2025 №252985513;
4) В сертифікаті якості від 30.04.2025 №б/н зазначено коносамент №MAEU252985513, проте надано до митного оформлення і зазначено в графі 44 МД коносамент від 21.05.2025 №252985513;
5) В графі 44 МД під кодом 0861 «Сертифікат про походження товару» від 09.05.2025 №SO/2025/016/0271649A/00002102 прикріплено інший документ, а саме: сертифікат якості від 30.04.2025 б/н. Відповідно до пункту 6.1 контракту від 23.01.2025 № 2301 кожна партія Товару супроводжується наступними документами: сертифікат походження, сертифікат якості, ветеринарний сертифікат. Сертифікат про походження в гр. 44 МД зазначений, проте не підкріплений.
Скориставшись правом, передбаченими ч. 8 ст. 53 Митного кодексу України, згідно якого протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, додаткові документи, що підтверджують числові значення, внесені до електронної митної декларації, позивач додатково разом із листом б/н від 22.09.2025 надав митному органу наступні документи:
- PROFORMA INVOICE POF/PI/24-25/113 DD 23.01.2025;
- CMR 171426 (краща якість);
- CERTIFICATE OF ORIGIN) SO 2025 2102 09 05 2025;
- Коносамент (Bill of lading) № 252985513 від 21.05.2025.
За результатами вивчення направлених додаткових документів рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000018/1 від 28.07.2025 залишене без змін у зв`язку з тим, що недоліки у документах, що стали підставою для його прийняття були не усунуті, про що Київською митницею надано відповідь №7.8-2/15-02/13/17850 від 26.09.2025.
Не погодившись із прийнятим Київською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000018/1 від 28.07.2025, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.
До митної справи відповідно до статті 7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.
Згідно з пунктами 23, 24 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій із митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Декларант, який заявляє митну вартість товару, має право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про: а) право декларанта на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.
Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
При цьому, ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.
При цьому, Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч. 2 ст. 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме:
1) В платіжній інструкції №2 від 20.03.2025 в гр.70 «Призначення платежу» зазначено посилання на проформу-інвойс від 23.01.2025 №POV/PI/24-25/113, проте вказаний документ до митного органу не надано та немає можливості ідентифікувати до оцінюваного товару.
2) Платіжна інструкція №2 від 20.03.2025 видана раніше ніж інвойс від 30.04.2025 №POF/25-26/008.
3) Страховий поліс від 16.06.2025 №1002002125Р104353345 укладено значно пізніше ніж коносамент від 21.05.2025 №252985513.
4) В сертифікаті якості від 30.04.2025 №б/н зазначено коносамент №MAEU252985513, проте надано до митного оформлення і зазначено в графі 44 МД коносамент від 21.05.2025 №252985513.
5) В графі 44 МД під кодом 0861 «Сертифікат про походження товару» від 09.05.2025 №SO/2025/016/0271649A/00002102 прикріплено інший документ, а саме: сертифікат якості від 30.04.2025 б/н. Відповідно до пункту 6.1 контракту від 23.01.2025 № 2301 кожна партія Товару супроводжується наступними документами: сертифікат походження, сертифікат якості, ветеринарний сертифікат. Сертифікат про походження в гр. 44 МД зазначений, проте не підкріплений.
Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача.
Щодо доводів відповідача про те, що в платіжній інструкції №2 від 20.03.2025 в гр.70 «Призначення платежу» зазначено посилання на проформу-інвойс від 23.01.2025 №POV/PI/24-25/113, проте вказаний документ до митного органу не надано та немає можливості ідентифікувати до оцінюваного товару, судом встановлено, що проформа інвойс №POV/PI/24-25/113 від 23.01.2025 надана митниці в числі документів супровідним листом б/н від 22.09.2025, в порядку ч. 8 ст. 53 Митного кодексу України.
Таким чином, суд не приймає до уваги зазначені доводи митного органу.
Щодо доводів відповідача про те, що платіжна інструкція №2 від 20.03.2025 видана раніше ніж інвойс від 30.04.2025 №POF/25-26/008, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, зовнішньоекономічна операція здійснювалася на підставі Контракту №2301 від 23.01.2025, укладеного між Приватною фірмою "АРТОН" та PROTECH ORGANO FOODS PVT LTD, відповідно до умов якого продавець поставляє товар згідно з інвойсами, які є невід`ємною частиною контракту.
На попередню оплату товару продавцем була оформлена проформа-інвойс №POF/PI/24-25/113 від 23.01.2025 на суму 107600,00 доларів США. Попередня оплата в розмірі 30% вартості товару проведена платіжною інструкцією №2 від 20.03.2025 саме з посиланням на проформу-інвойс №POF/PI/24-25/113 від 23.01.2025 та Контракт №2301 від 23.01.2025.
На остаточну оплату поставки товару був оформлений Комерційний інвойс №POF/25-26/008 від 30.04.2025. Оплата за цим інвойсом здійснена платіжною інструкцією №12 від 24.07.2025.
На підтвердження митної вартості товару позивачем подано до митного органу дві проформи-інвойси, за якими оплачувався товар, а також дві платіжні інструкції, з яких вбачається, що попередня оплата (авансовий платіж) проведений платіжною інструкцією №2 від 20.03.2025 в іноземній валюті та містить у гр.70 "Призначення платежу" посилання на проформу-інвойс №POF/PI/24-25/113 від 23.01.2025, а саме: «PREPAYMENT PROFORMA INVOICE POF/PI/24-25/113 DD 23.01.2025. UNDER THE CONTRACT 2301 DD 23.01.2025. FOR THE GOODS SHRIMP». Тобто, платіжна інструкція №2 від 20.03.2025 є оплатою за проформу-інвойс №POF/PI/24-25/113 від 23.01.2025 (попередня оплата), а не на підставі інвойсу №POF/25-26/008 від 30.04.2025.
Остаточна оплата (другий платіж у межах договірної моделі) здійснений за платіжною інструкцією №12 від 24.07.2025 в іноземній валюті та містить у гр.70 "Призначення платежу" посилання на проформу-інвойс №POF/25-26/008, а саме: «PREPAYMENT INVOICE POF/25-26/008 DD 30.04.2025. UNDER THE CONTRACT 2301 DD 23.01.2025. FOR THE GOODS FISH».
Таким чином, саме платіжна інструкція №12 від 24.07.2025 є оплатою за інвойс №POF/25-26/008 від 30.04.2025, що також безпосередньо підтверджується реквізитами в призначенні платежу (гр.70), та не була видана раніше за інвойс №POF/25-26/008 від 30.04.2025.
Крім того, судом встановлено, що комерційний інвойс №POF/25-26/008 від 30.04.2025 виписаний на остаточну оплату партії товару та має посилання на проформу інвойс №POF/PL/24-25/113 від 23.01.2025, який виписаний на попередню оплату, що дає змогу встановити хронологію виставлення рахунків продавцем та їх оплату покупцем.
Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено розбіжностей між поданими декларантом платіжною інструкцією та інвойсом.
Щодо доводів відповідача про те, що Страховий поліс від 16.06.2025 №1002002125Р104353345 укладено значно пізніше ніж коносамент від 21.05.2025 №252985513, судом встановлено, що позивачем разом із документами подано Страховий поліс №1002002125P104353345 від 16.06.2025 (United India Insurance Co. Ltd.), який являється полісом морського страхування вантажу на конкретне перевезення (на один рейс) ("MARINE CARGO SPECIFIC VOYAGE POLICY").
Відповідно до вказаного страхового полісу датою та часом початку дії страхового покриття є 00 годин 00 хвилин 05.05.2025 ("Effective From: 00:00 Hours on 05/05/2025"), тобто дія цього страхового полісу охоплює час перевезення товару за коносаментом від 21.05.2025.
Суд зазначає, що в морському страхуванні дата формування/видачі страхового документа (certificate/policy print) може не збігатися із датою початку страхового покриття. Ситуація, коли страховий поліс укладено пізніше дати видачі коносаменту, але його дія починається раніше (наприклад, з моменту завантаження товару на судно), є поширеною практикою у міжнародній торгівлі. Це регулюється умовами Інкотермс (зокрема базисом FOB, CFR або CIF) та нормами морського права.
Таким чином, Страховий поліс від 16.06.2025 №1002002125Р104353345 покриває перевезення, ідентифіковане коносаментом №MAEU252985513. 
Твердження відповідача щодо того, що в сертифікаті якості від 30.04.2025 №б/н зазначено коносамент №MAEU252985513, проте надано до митного оформлення і зазначено в графі 44 МД коносамент від 21.05.2025 №252985513, суд відхиляє як такі, що є безпідставними та неправомірними.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що зауваження відповідача зводиться не до існування двох різних коносаментів, а до різного способу написання одного й того самого ідентифікатора: із префіксом «MAEU» (MAEU252985513) та без префікса (252985513).
У практиці морських перевізників (зокрема Maersk) номер Bill of Lading (B/L, Коносамент) має власний формат, де часто використовується префікс/ідентифікатор перевізника («MAEU») разом із цифровою частиною. Зокрема, на офіційному сайті Maersk (за посиланням https://www.maersk.com/tracking/?utm_source=chatgpt.com) вказується, що номер B/L складається з 9 символів. У відкритих довідкових системах відстеження вантажів також відображається звична практика: B/L Maersk часто подається як «MAEU» + цифровий номер, тоді як у ряді процедур/реєстрів може використовуватися лише «унікальний 9-значний номер» без префікса.
Отже, «MAEU252985513» та « 252985513» за своєю суттю ідентифікують один і той самий документ перевезення (коносамент), а відмінність полягає виключно у способі запису (з/без префікса перевізника). Це технічна варіація відображення реквізиту, а не розбіжність щодо самого факту перевезення чи належності документів до конкретної партії товару.
Щодо посилання митного органу на те, що в графі 44 МД під кодом 0861 «Сертифікат про походження товару» від 09.05.2025 №SO/2025/016/0271649A/00002102 прикріплено інший документ, а саме: сертифікат якості від 30.04.2025 б/н. Відповідно до пункту 6.1 контракту від 23.01.2025 №2301 кожна партія Товару супроводжується наступними документами: сертифікат походження, сертифікат якості, ветеринарний сертифікат. Сертифікат про походження в гр. 44 МД зазначений, проте не підкріплений.
З матеріалів справи судом встановлено, що ПФ "АРТОН" разом із митною декларацією №25UA100430585518U1 від 28.07.2025 подано, зокрема, Сертифікат якості №б/н від 30.04.2025, що підтверджує відповідність товару якісним характеристикам виробника. Саме цей документ був технічно прикріплений у графі 44 МД під кодом 0861.
Водночас у графі 44 МД декларантом зазначено реквізити Сертифіката про походження товару №SO/2025/016/0271649A/00002102 від 09.05.2025, який відповідає умовам контракту №2301 від 23.01.2025, зокрема пункту 6.1, яким передбачено, що кожна партія товару супроводжується, серед іншого, сертифікатом походження.
Після прийняття митницею рішення про коригування митної вартості відповідач додатково подав сертифікат про походження товару №SO/2025/016/0271649A/00002102 від 09.05.2025 разом із листом декларанта №б/н від 22.09.2025.
Таким чином, сертифікат про походження товару був поданий митному органу разом із додатковими документами.
Щодо обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом суд зазначає, що Верховний Суд у постановах від 09.09.2020 у справі №400/3133/18 та від 08.02.2019 у справі №825/648/17 вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Спірне рішення не містить детальних пояснень щодо зроблених митних органом коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Враховуючи вищевикладене, рішення відповідача не відповідає принципу "належного урядування" щодо обов`язку державних органів діяти в належний і якомога послідовній спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (рішення Європейського Суду з прав людини від 20.09.2011 у справі "Рисовський проти України").
Пунктом 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі від 30.10.1947 визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або з порівнюваними кількостями, або з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту. Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту Ь) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 7 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю від 15.04.1994 якщо митної вартості імпортних товарів не може бути визначено згідно з положеннями статей 1-6 включно, митна вартість визначається з використанням обґрунтованих засобів, сумісних з принципами та загальними положеннями цієї Угоди й статті VIIГАТТ 1994 та на підставі даних, наявних у країні імпорту.
Відповідачем не наведено обставин та не надано належних доказів, що ставили б під сумнів дійсність заявленої вартості товару. Судом таких обставин також не встановлено.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
При вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Приватної фірми "АРТОН" (проїзд Верещаківський, буд. 38-А, м. Харків, 61030, код ЄДРПОУ 30359284) до Київської митниці Державної митної служби України (бульв. Гавела Вацлава, буд. 8А, м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UA100430/2025/000018/1 від 28.07.2025.
Стягнути на користь Приватної фірми "АРТОН" (проїзд Верещаківський, буд. 38-А, м. Харків, 61030, код ЄДРПОУ 30359284) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України (бульв. Гавела Вацлава, буд. 8А, м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ 43997555) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.